Справа № 810/5227/13-а
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року 810/5227/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Резніка А.Б.,

представників відповідача - Ступака
Р.В., Костюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МК Інжиніринг» до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

27 вересня 2013 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «МК Інжиніринг» (ТОВ
«МК Інжиніринг», товариство) із позовом
до Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ОДПІ, Інспекція) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 12
вересня 2013 року № і №.

Зазначали, що висновки податкового
органу про недійсність правочинів,
зроблені за результатами перевірки і
які слугували підставою для прийняття
повідомлень-рішень, не відповідають
реальності і товарності операцій,
звертали увагу на виключне право суду
визнавати договори недійсними та на
відсутність вироку суду у кримінальній
справі щодо посадових осіб контрагента
позивача. Підкреслювали наявність у
підприємства необхідних документів,
які супроводжують угоди відповідного
виду. Стверджували про відсутність
підстав для проведення перевірки;
вказували, що не є передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними правочинів, які укладалися
за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, згідно з
вимогами чинного законодавства, у тому
числі Податкового кодексу України, в
частині збільшення нарахування сум
грошового зобов'язання із податку на
додану вартість та податку на прибуток,
просили визнати оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними та
скасувати їх.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували;
стверджували правомірність дій по
проведенню перевірки й зазначали, що
виявлені у її ході порушення належним
чином відображені в Акті перевірки і є
достатньою підставою для прийняття
рішення про донарахування грошових
зобов'язань.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши інші
докази, зокрема письмові, що містяться
в матеріалах справи, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з Акта №87/22-1/3647490 від 23
серпня 2013 року, на підприємстві у
період з 5 серпня по 16 серпня 2013 року
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку з питань
документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ
«Транс-Мотів ТК», їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період з 1 січня 2011 року по 30 червня 2013
року.

За висновками цього Акта товариством
«МК Інжиніринг» порушено вимоги пункту
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України, у зв'язку із чим завищено
податковий кредит та занижено податок
на додану вартість на загальну суму
4490061,81 грн., а саме: за березень 2012 року -
на 3523497,48 грн., за квітень 2012 року - на
274335,38 грн., за травень 2012 року - на 692228,95
грн.; пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на прибуток на
загальну суму 4714565 грн. (за 1 квартал 2012
року на 3699672 грн., за 2 квартал 2012 року на
1014893 грн.).

Такі висновки податковим органом
зроблені у зв'язку із непідтвердженням
реального характеру операцій позивача
із його контрагентом ТОВ «Транс-Мотів
ТК».

На підставі Акта перевірки 12 вересня 2013
року прийняті податкові
повідомлення-рішення № із
визначенням грошового зобов'язання із
податку на додану вартість за основним
платежем - 4490061,81 грн. і штрафних санкцій
у сумі 1122515,45 грн., податкове
повідомлення-рішення № та
визначено грошове зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем у сумі 4714565 грн. і штрафні
санкції у розмірі 1178641,25 грн.

Як вбачається із статутних документів,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МК Інжиніринг» є
юридичною особою, зареєстроване
виконавчим комітетом Бориспільської
міської ради Київської області 4
вересня 2008 року (т.1 а.с.42), перебуває на
податковому обліку у Бориспільській
ДПІ Київської області з 10 вересня 2008
року та має свідоцтво платника податку
на додану вартість №200047699 НБ №410713 (т.1
а.с.42,46-47). Тобто є суб'єктом
господарської діяльності.

Основними видами діяльності
підприємства є: оптова торгівля
комп'ютерами, периферійним
устаткуванням і програмним
забезпеченням; будівництво житлових і
нежитлових будівель; будівництво інших
споруд; неспеціалізована оптова
торгівля; консультування з питань
інформатизації; інша діяльність у
сфері інформаційних технологій і
комп'ютерних систем (т.1 а.с.44) .

У ході судового розгляду встановлено,
що у лютому 2012 року між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Транс-Мотів ТК»
укладено договір купівлі-продажу
№01/02/122 від 1 лютого 2012 року (т.1 а.с.98-101).

За умовами цього договору продавець
(ТОВ «Транс-Мотів ТК») зобов'язується
поставити та передати покупцю (ТОВ «МК
Інжиніринг») виробничо-технічну
продукцію, відповідно до специфікацій,
а покупець - прийняти та оплатити товар
у строки та на умовах, передбачених
договором. Разом із поставленим
товаром продавець надає покупцеві
наступні документи: паспорт на кожний
товар окремо; товарну накладну;
податкову накладну.

Приймання товару по кількості і якості
здійснюється у відповідності із
діючими інструкціями Держарбітражу
СРСР П-6 (Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання по кількості від 15 червня 1965
року), П-7 (Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання по якості від 25 квітня 1966
року).

Відповідно до такого договору ТОВ «МК
Інжиніринг» придбав обладнання вузлів
зв'язку та регенераційні пункти.
Загальна сума договору склала 15873035 грн.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем надано копії
наступних документів:

- специфікації на поставку обладнання
(т.1 а.с.102-105);

- видаткові накладні (т.1 а.с.110,113,116,119);

- податкові накладні (т.1 а.с.111,114,117,120) із
доказами прийняття податковим органом;

- додаткову угоду №1 від 10 лютого 2012
року (т.1 а.с.106).

Пропозиція суду надати
товарно-транспортні накладні або ж
інші документи на підтвердження
перевезення товару - залишена без
виконання. Натомість подано письмові
пояснення про те, що відповідні
документи під час здійснення
перевезення не складалися. Також не
надані і акти приймання-передачі
продукції, що є обов'язковим згідно
зазначених у договорі інструкцій
Держарбітражу. Не подано і документи
щодо
навантажувально-розвантажувальних
робіт, приймання продукції по
кількості і якості, складського
зберігання. У наданих же видаткових
накладних відсутні відомості щодо
місця складання таких документів, а
також і стосовно місця приймання
товару; не вказано і прізвища й посади
особи, яка здійснювала прийняття
товару від ТОВ «МК Інжиніринг».

Згідно із умовами договору №20/03/12 від 20
березня 2012 року замовник (ТОВ «МК
Інжиніринг») доручає, а підрядник (ТОВ
«Транс-Мотів ТК») - зобов'язується
надати послуги (роботи) з монтажу та
пуско-налагодження обладнання зв'язку
на 9 відомчих кабельних лініях зв'язку
(Олишівка - Боярка, Сумська - Диканька,
Богородчани - Битків (Пасічна), Ананьїв -
Гребеники, Угерсько - Опари, Комарно -
Угерсько, К.-Бузька - Львів, Угерсько -
Долина, Павлоград - Пролетарка (т.1
а.с.122-125). Загальна сума договору
складає 11067335,74 грн.

З метою засвідчення факту надання
послуг товариством подано такі копії
документів:

- протокол погодження договірної ціни
(додаток №1 - т.1 а.с.126);

- кошторис по обладнанню і роботам (т.1
а.с.127);

- додаткова угода №1 від 23 березня 2012
року;

- план графік виконання робіт (додаток
№1 - т.1 а.с.129);

- акти здачі-прийняття робіт/надання
послуг (т.1 а.с.130,134,138,141,145,149,153,157,161);

- податкові накладні (т.1
а.с.132,136,139,143,147,151,155,159,163) із квитанціями
№1 про прийняття податковим органом;

- відомості обладнання та матеріалів,
використаних на ремонт (т.1
а.с.131,135,138,142,146,150,154,158,162);

- повідомлення про початок робіт з
монтажу та пуско-налагодження
обладнання зв'язку і про готовність до
здачі (т.1 а.с.165-182).

Оригінали наведених вище документів не
досліджувалися, у зв'язку із їх
вилученням ГУ СБ України у м. Києві та
Київській області у ході обшуку,
проведеного на підставі ухвали
Печерського районного суду міста Києва
від 5 вересня 2013 року у справі
№757/19088/13-к, у рамках досудового
розслідування кримінального
провадження №0007431 (т.1 а.с.76-85). У
свою чергу, ГУ СБ України у м. Києві та
Київській області повідомлено про
неможливість виконання судового
запиту щодо надання інформації та
документів через загрозу негативного
впливу на всебічність, повноту і
об'єктивність дослідження обставин
кримінальної справи (т.1 а.с.211).

На підтвердження проведення
розрахунків позивачем із ТОВ
«Транс-Мотів ТК» подано завірені копії
банківських виписок (т.1 а.с.183-192), а на
засвідчення відображення таких
операцій у бухгалтерському обліку -
картку рахунку 631 по контрагенту
«Транс-Мотів» (т.2 а.с.2-4).

Суд звертає увагу, що, як вбачається із
довідки з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України (т.1
а.с.248), витягів з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців та Акта про
результати виїзної документальної
перевірки №451/22-2/37867055 контрагента
позивача від 26 листопада 2012 року,
видами діяльності за КВЕД товариства
«Транс-Мотів ТК» є: діяльність
посередників у торгівлі товарами
широкого асортименту; загальне
прибирання будинків; оптова торгівля
офісними меблями; ремонт меблів і
домашнього начиння; оптова торгівля
деревиною, будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням;
неспеціалізована оптова торгівля; інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту; консультування з питань
комерційної діяльності й керування;
діяльність холдингових компаній (т.1
а.с.228, т.4 а.с.140, т.3 а.с.116).

Таким чином, повноваження із надання
послуг та виконання робіт, покладені на
ТОВ «Транс-Мотів ТК» за договорами із
ТОВ «МК Інжиніринг», не кореспондують
із видами діяльності такого
контрагента позивача.

Також встановлено, що під час
проведення виїзної перевірки
посадовим особам податкового органу не
було надано додаткових угод до
договорів №01/02/122 від 1 лютого 2012 року та
№20/03/12 від 20 березня 2012 року (т.1 а.с.13-14).
Так, в Акті перевірки перераховано усі
документи, які подавалися позивачем,
однак відповідні додаткові угоди №1
від 10 лютого 2012 року і №1 від 23 березня
2012 року - відсутні. Зауваження щодо не
зазначення таких додаткових угод у
Акті, у поданих на нього запереченнях, -
також відсутні (т.1 а.с.29-40). При цьому,
суд звертає увагу, що у відповідності
із такими додатковими угодами зменшено
обсяг і вимоги до документації на
виконання договорів позивача із ТОВ
«МК Інжиніринг».

Судом витребовувалось у позивача копії
документів, на підставі яких
відбувалась перевірка товариства
«Транс-Мотів ТК» на предмет
компетентності та наявності
потужностей для виконання договорів
№01/02/122 від 1 лютого 2012 року та №20/03/12 від
20 березня 2012 року. У судовому засіданні
представник позивача пояснив, що такі
документи контрагентом не надавалися,
оскільки питання спроможності
виконання зобов'язань за вказаними
договорами було погоджено в усній
формі і товариству «МК Інжиніринг»
цього було достатньо.

Кім того, позивачем подано копії
технічних завдань товариства «МК
Інжиніринг» на виконання ТОВ
«Транс-Мотів ТК» послуг, копії
комплектів виконавчої документації та
сертифікатів відповідності, що
передавались позивачу, за його
твердженням, вказаним контрагентом (т.3
а.с.131-250, т.4 а.с.1-6). Разом із тим,
встановити факт походження таких
документів саме від ТОВ «Транс-Мотів
ТК» не є можливим.

У ході судового розгляду встановлено,
що договори позивача із ТОВ
«Транс-Мотів ТК» укладалися з метою
виконання товариством «МК Інжиніринг»
зобов'язань за договором про закупівлю
послуг за державні кошти № від 8
вересня 2011 року із дочірньою компанією
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (т.2 а.с.26-30). Так, його предметом
були послуги з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту апаратури для
трансляції та ретрансляції передач
(послуги з ремонту відомчих КЛЗ).

Суд підкреслює, що у пункті 11.6 такого
договору передбачено, що жодна із
сторін не може передавати свої права та
обов'язки по цьому договору третім
особам без письмової згоди іншої
сторони договору. За передачу
(відступлення) будь-якою із сторін
своїх прав по цьому договору третім
особам без письмової згоди іншої
сторони, сторона, що вчинила таку
передачу (відступлення) своїх прав по
договору, сплачує іншій стороні штраф у
розмірі ста відсотків вартості
переданих (відступлених) прав третім
особам (т.2 а.с.29).

Для з'ясування питання наявності
письмової згоди на передачу прав та
обов'язків по договору із товариством
«Укртрансгаз» судом витребовувалися у
правонаступника такого контрагента
позивача ПАТ «Укртрансгаз» відповідні
документи, які б містили згоду на
залучення ТОВ «Транс-Мотів ТК» до
виконання договору № від 8
вересня 2011 року, інші документи на
підтвердження виконання робіт/надання
послуг товариством «Транс-Мотів ТК»
або ж відомостей про сплату штрафу. Так,
до суду було направлено письмову
відповідь за підписом директора
юридичного департаменту ПАТ
«Укртрансгаз», згідно із якою письмова
згода ДК «Укртрансгаз» про передачу
прав та обов'язків від ТОВ «МК
Інжиніринг» не надавалась (т.4 а.с.121-122).

Позивачем подані технічні вимоги і
якісні характеристики (технічне
завдання) до договору № (т.2
а.с.31-55), додаткова угода (т.2 а.с.56), акти
наданих послуг і відомості обладнання
та матеріалів, використаних на ремонт
(т.2 а.с.59-162), податкові накладні (т.2
а.с.163-196), картка рахунку 361 по
контрагенту ПАТ «Укртрансгаз» (т.2
а.с.197-212), копії технічних паспортів,
інструкцій з експлуатації,
сертифікатів відповідності (т.3 а.с.6-81),
копії банківських виписок по рахунку
на підтвердження отримання оплати від
ДК «Укртрансгаз» (т.3 а.с.82-113).

На засвідчення відображення у
податковому обліку позивача операцій
із товариствами «Транс-Мотів ТК» та
«Укртрансгаз» надано податкові
декларації з податку на додану
вартість із додатком 5 (розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів),
реєстром виданих та отриманих
податкових накладних за березень,
квітень, травень, червень 2012 року (т.2
а.с.213-250, т.3 а.с.1-5).

Судом досліджено і податкові
декларації із податку на додану
вартість ТОВ «Транс-Мотів ТК» із
розшифровкою податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів за лютий, березень,
квітень, травень 2012 року (т.2 а.с.12-21, т.4
а.с.127-144), із яких вбачається
відображення операцій із позивачем
таким товариством.

Стосовно підстав для проведення
перевірки, то судом встановлено, що 30
липня 2013 року до Бориспільської ДПІ
надійшов лист ДПІ у
Києво-Святошинському районі Київської
області із відомостями про порушення
податкового законодавства товариством
«Транс-Мотів ТК», а також Акт «Про
результати виїзної документальної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Мотів ТК» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Європейські Ділові Рішення» за
період з 1 березня 2012 року по 31
березня 2012 року» (т.1 а.с.226-236). Позивач
вказує, що оскільки 1 серпня 2013 року
ним було надано копії документів по
взаємовідносинам із «Транс-Мотів ТК»
до Інспекції, то у відповідача не
виникло право на проведення перевірки.

Разом із тим, суд звертає увагу, що
перевірка у випадку, який
розглядається, була виїзною, посадові
особи Інспекції були допущені
позивачем для проведення перевірки, їм
надавалися відповідні документи та
дозволено здійснити перевірку, у
зв'язку із чим доводи про
протиправність проведення відповідної
перевірки є необґрунтованими.

Сукупність встановлених та наведених
вище обставин не дають суду змоги дійти
висновку про підтвердження позивачем
реальності господарських операцій для
врахування при визначенні податкових
зобов'язань із податку на додану
вартість і податку на прибуток. Такий
висновок суд обґрунтовує наступним
розумінням вимог чинного
законодавства.

У силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201
Податкового кодексу України право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за сукупності таких
елементів: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ);
фактичного здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів, які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного із
перерахованих складових, навіть за
наявності певних первинних документів,
виключає можливість формування
платником податків податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Платники податку на прибуток, об'єкт,
база та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначаються розділом 3
Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 Податкового
кодексу України податковою базою для
цілей оподаткування податком на
прибуток визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно зі статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134
Податкового кодексу України
передбачено, що прибуток із джерелом
походження з України та за її межами
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати у розумінні цього кодексу - це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення власного капіталу (крім змін
капіталу за рахунок його вилучення або
розподілом власником).

До складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, входять:
витрати від операційної діяльності,
які визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати,
визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10
-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і
статтею 141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції судом
з'ясовувалися такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; наявність
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; зв'язок між
придбанням товарів, понесенням інших
витрат із господарською діяльністю
платника податку.

Як закріплює пункту 44.4 статті 44
Податкового кодексу України якщо
документи, визначені у пункті 44.1 цієї
статті, пов'язані з предметом
перевірки, проведенням процедури
адміністративного оскарження
прийнятого за її результатами
податкового повідомлення-рішення або
судового розгляду, такі документи
повинні зберігатися до закінчення
перевірки та передбаченого законом
строку оскарження прийнятих за її
результатами рішень та/або вирішення
справи судом, але не менше строків,
передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

За положеннями пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

За приписами пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій визначено
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
підтверджують їх здійснення.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на придбання товарів
(робіт, послуг) до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за придбаний товар
(роботи, послуги) до складу податкового
кредиту, необхідні первинні документи,
які повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні»).

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених документів або
сплати грошових коштів.

Враховуючи відсутність підстав для
визнання дій по проведенню перевірки
протиправними; відсутність документів
на підтвердження перевезення товару,
актів його приймання-передачі;
відсутність письмової згоди на
залучення ТОВ «Транс-Мотів ТК» для
виконання договору позивача із
дочірньою компанією «Укртрансгаз»;
відсутність у видах діяльності за КВЕД
у контрагента позивача такої, що
кореспондує обов'язкам за договорами
із позивачем; відсутність доказів
перевірки спроможності ТОВ
«Транс-Мотів ТК» на виконання
відповідних договорів; відсутність
додаткових угод під час проведення
перевірки; зважаючи на встановлені у
поданих документах недоліки, - суд
приходить до висновку, що надані
товариством «МК Інжиніринг» документи
не є достатніми для підтвердження
факту поставки товару та надання
послуг саме товариством «Транс-Мотів
ТК».

Це означає, що висновки Інспекції про
заниження ТОВ «МК Інжиніринг» грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість і податку на прибуток є
правильними, а оскаржувані
повідомлення-рішення - правомірними.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, приймаючи оскаржувані
рішення, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією України та Законами
України.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до вимог частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Відповідач не надав
суду доказів понесення ним судових
витрат, тому підстави для присудження
на його користь судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 30 січня 2014 р.