Справа № 822/4801/13-а
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4801/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю торгово-промислове
підприємство "Універсал" до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю торгово-промислове
підприємство "Універсал" звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № /57 від 12.12.2013 року.

Позивач вказує, що за результатами
позапланової виїзної документальної
перевірки з питань законності
декларування податкового кредиту по
операціях з ПП "БК "Аструм" за квітень 2013
року був складений акт від 29.11.2013 року №
868/22/23841050. На підставі цього акту
перевірки податковий орган прийняв
повідомлення - рішення № /57 від
12.12.2013 року, яке підлягає скасуванню.
Вважає, що висновки викладені в акті є
не обґрунтованими та прийнятими з
порушенням чинного законодавства,
обставини викладені в акті не
відповідають дійсним обставинам
справи.

На думку позивача вказане податкове
повідомлення - рішення є протиправним,
прийнятим із порушенням норм
національного законодавства і
підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, що викладені
у адміністративному позові.

Представники відповідача позов не
визнали, про що надали письмове
заперечення. У своїх поясненнях
зазначають, що перевіркою встановлено,
що на порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, 198.6
ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України ТОВ ТПП «Універсал» занижено
податок на додану вартість за квітень
2013 р. в сумі 200301 грн., за рахунок
формування податкового кредиту по
операціях з придбання ТМЦ (тканина,
текстильні матеріали, фурнітура) в ПП
«БК «Аструм», що фактично не
здійснювалось в межах господарської
діяльності підприємства та по
податкових накладних, виписаних ПП «БК
«Аструм» в порушення п. 2 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 №1379, пп. «і»
п.201.1, п.201.2 ст.201, Податкового Кодексу
України та не зареєстрованих в Єдиному
реєстрі податкових накладних в
порушення п.201.10 ст.201, п.11 підрозділу 2
розділу XX «Перехідні положення»
Податкового кодексу України. У
задоволені позову просять відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач -
товариство з обмеженою
відповідальністю торгово-промислове
підприємство «Універсал»
зареєстроване Хмельницькою районною
державною адміністрацією 14.05.1997 року за
№333 (Свідоцтво про державну реєстрацію
від 14.05.1997 р. №0000041), взяте на облік
як платник податків Хмельницькою МДПІ
22.05.1997 року за №19.

Основними видам діяльності позивача є:
виробництво спіднього одягу,
будівництво будівель,
неспеціалізована оптова торгівля
харчовими продуктами напоями та
тютюновими виробами, дослідження
кон"юктури ринку та виявлення
суспільної думки, діяльність у сфері
інжинірингу , рекламна діяльність,
чищення та фарбування текстильних та
хутряних виробів.

В період з 06.11.2013 року по 22.11.2013 року
Хмельницькою ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області проводилась документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ ТПП
"Універсал" з питань законності
декларування податкового кредиту по
операціях з ПП "БК "Аструм" за квітень 2013
року. Термін проведення перевірки
продовжувався на три робочих дні: 20.11.2013
року по 22.11.2013 року на підставі
направлення від 05.11.2013 року №220 та
наказу від 19.11.2013 року №512.

У період, за який проводилась
перевірка, ТОВ ТПП "Універсал" був
платником податку на додану вартість
відповідно до свідоцтва платника ПДВ
від 03.06.2004 року №31727431 виданого
Хмельницькою МДПІ (індивідуальний
податковий номер - 83).

За результатами перевірки складено акт
від 29.11.2013 року № 868/22/23841050 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ ТПП
"Універсал", код за з питань
законності декларування податкового
кредиту по операціях з ПП "БК"Аструм"
() за квітень 2013 року,
відповідно до висновків якого
перевіркою встановлено порушення
вимог п.44.1, ст.44, п. 198.1, п.198.3, 198.6 ст.198,
п.201.10. ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за квітень
2013 р. в сумі 200 301,00 грн..

На підставі висновків зазначеного акту
перевірки Хмельницькою ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/57 від 12.12.2013 року, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
312983,00 грн.

Досліджуючи правомірність
вищезазначених висновків відповідача
суд встановив наведене нижче.

В квітні 2013 року між ТОВ ТПП "Універсал"
та ПП «БК «Аструм» був укладений
договір №0104-3 від 01.04.2013р. на поставку
товарів на загальну суму 1201803,8 грн., в
т.ч. ПДВ 200300,63 грн.

Зазначена поставка відбулась згідно
договору №0104-3 від 01.04.2013р., відповідно
до умов якого постачальник
зобов'язується поставляти покупцеві за
його заявками товари, назва, асортимент
та кількість яких визначатиметься у
видаткових накладних, що будуть
оформлюватись при відвантажені
товарів та вважатимуться невід'ємною
частиною цього договору (п.1.1. Договору);
ціни на товари вказуються
постачальником у видаткових накладних,
за якими товари поставляються
покупцеві. Загальна сума договору
становить суму всіх здійснених
поставок товару згідно замовлень по
даному договору(п.2.1 договору). Якість
товарів повинна відповідати вимогам
чинних нормативних актів з питань
якості і, при необхідності і на запит
постачальника - підтверджуватись
сертифікатом якості або іншими
відповідними документами (п.3.1
договору). Поставка товарів
здійснюється зі складу постачальника
на умовах - самовивіз із складу
постачальника. Умови поставки можуть
бути змінені за узгодженою
домовленістю сторін(п.4.1 договору).
Розрахунок за товар здійснюється
покупцем на умовах відтермінування
платежу, який повинен бути здійснений
не пізніше 90 календарного дня з дня
поставки товарів. Покупець має право
здійснювати передоплату за товар (п.5.1
договору). Приймання товару по
кількості (зазначеній у видаткових
накладних) та якості здійснюється
покупцем під час одержання товару від
постачальника відповідно до
інструкції Держарбітражу СРСР №П-6 и
3П-7 "О порядке приемке продукции
производственно-технического
назначения и товаров народного
потребления по количеству", "О порядке
приемке продукции
производственно-технического
назначения и товаров народного
потребления по количеству" (п.6.1
Договору).

Згідно ст.1 ЗУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій. Первинні документи повинні
бути складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(ст..9 Закону).

На підтвердження виконання сторонами
умов договору від 01.04.2013 року, позивачем
суду надано видаткові накладні за
квітень 2013 року (а.с.52-73) та відповідні
платіжні доручення.

Судом з'ясовано, що у відповідності до
вимог законодавства ПП "БК "Аструм" було
виписано податкові накладні за квітень
2013 року (а.с. 29-51).

Крім того, позивачем на підтвердження
розрахунку із ПП "БК "Аструм" за
придбаний товар надано договір про
відступлення права вимоги №31-04-07 від 30
квітня 2013 року, яким регулюються
відносини , пов'язані із заміною
сторони (Первісного кредитора - ПП "БК
"Аструм") у зобов'язанні, що виникає із
договору №0104-3 на поставку товарів від
01 квітня 2013 року, укладеного між
первісним кредитором та боржником (ТОВ
ТПП "Універсал") . За умовами даного
договору в порядку та на умовах,
визначених цим договором, первісний
кредитор передає новому кредитору, а
новий кредитор набуває права вимоги,
належне первісному кредитору, і стає
кредитором боржника (п.1 договору). До
нового кредитора переходять всі права,
які забезпечують зобов'язання
боржника. Боржник відповідає перед
новим кредитором в тому самому обсязі,
що й перед первісним кредитором(п.3
договору).

На підтвердження оплати товарів згідно
договору №31-04-07 надано акт звіряння
взаємних розрахунків за період: 2013 року
між ТОВ ТПП "Універсал" та ПП "БК "Аструм"
на суму 1 201 803,80 грн. (а.с. 211), оборотно -
сальдову відомість за квітень 2013
року(а.с.187-188), прибуткові накладні за
квітень 2013 року (а.с.189-210).

Таким чином, укладений між позивачем та
ПП "БК "Аструм" договір не суперечить
актам цивільного законодавства, а
відповідачами не надано доказів, які б
підтверджували, що дана угода не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків чи
свідчить про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання договору або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо.

В ході розгляду даної справи судом
встановлено, що укладений між
позивачем та його контрагентом договір
не віднесено законом до нікчемних,
також відсутні судові рішення про
визнання їх недійсними. Іншого
відповідачем не доведено, хоча,
відповідно до ч.2 ст. 71КАС України він,
як суб'єкт владних повноважень, має
довести суду правомірність свого
рішення.

Суд вважає, що відповідач, приймаючи
оскаржуване в даній справі рішення, не
міг керуватися лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладеного
договору, а його позиція про те, що
даний договір очевидно суперечить
інтересам держави та суспільства, не
підкріплена належними доказами та
рішенням суду про визнання його таким.

Суд прийшов до висновку, що ТОВ ТПП
"Універсал" та ПП "БК "Аструм" належним
чином оформили договірні
правовідносини, на виконання вимог
податкового законодавства оформили
первинні документи бухгалтерської та
податкової звітності.

З наданих до суду документів (товаро -
транспортні накладні (а.с.132-141),
накладні вимоги на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів (а.с. 142-172)
встановлено, що ТОВ ТПП "Універсал" в
подальшому використано придбані у ПП
"БК "Аструм" матеріали, зворотного
відповідачем не доведено.

З приводу недоліків
товарно-транспортних накладних, на які
постилається Відповідач, суд зауважує,
що зазначення опису (номенклатури)
товарів у товарно-транспортній
накладній не державно (російською)
мовою, є формальними порушеннями
порядку заповнення такої накладної і
не можуть бути підставою для
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, оскільки
ТТН не є підставою для нарахування
податкового кредиту або витрат
підприємства. За таких обставин,
зважаючи, що товарно-транспортна
накладна - це документ, що призначений
для списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, суд вважає, що
недоліки заповнення
товарно-транспортної накладної не
мають значення для вирішення спору
щодо наявності у Позивача права на
формування податкового кредиту чи
витрат за наявності належним чином
виданої податкової накладної та інших
первинних документів, які
підтверджують реальність виконання
господарської операції.

Також, судом встановлено, що під час
проведення перевірки працівниками
Відповідача використано акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 22.07.2013р.
№422/26-55-22-03 про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "БК "Аструм" () за квітень 2013 р.

За результатами аналізу акту ДПІ у
ІІечерському районі м. Києва від
22.07.2013р. №422/26- 55-22-03 встановлено, що ПП
"БК "Аструм" не володіло необхідними
виробничим обладнанням, транспортними
засобами, торгівельним обладнанням та
іншими основними фондами (декларація
на прибуток), що дає змогу ставити під
сумнів факт здійснення суб'єктом
господарювання, задекларованого
основного виду діяльності та поставки
ТМЦ. Крім того, операції підприємства
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим посадові особи
Підприємства не могли фактично
здійснювати господарські операції з
урахуванням часу, оперативності
проведення операцій, місцезнаходження
майна, віддаленості контрагентів один
від одного.

Суд вважає, що чинне на момент
виникнення спірних правовідносин
податкове законодавство не ставить в
залежність отримання результатів
перевірок контрагентів суб'єкта
оподаткування від підтвердження
правомірності віднесення ним до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Так, згідно установленої судової
практики Верховного Суду України,
висловленій, зокрема, у постанові цього
суду від 31 січня 2011 року № 14/11 у справі
за позовом закритого акціонерного
товариства "Мукачівський лісокомбінат"
до Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення. Так,
за тотожних обставин та на підставі
вказаних норм Закону Верховний Суд
України дійшов висновку про те, що
"чинне законодавство України не
ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання, зокрема, тим,
який не був постачальником товарів
(послуг), на вартість яких нарахований
ПДВ, що включений платником податку до
податкового кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 244
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

До того ж, про неприпустимість
притягнення до відповідальності
одного суб'єкта господарювання, у
випадку неправомірних дій іншого
зазначено в практиці Європейського
Суду з прав людини. Так, в пункті 71
рішення у справі "Булвес" АД проти
Болгарії" Європейський Суд з прав
людини дійшов такого висновку: "…Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

В акті перевірки відсутні посилання на
докази, які підтверджують, що ТОВ ТПП
"Універсал" було відомо про порушення
ПП "БК "Аструм" вимог податкового
законодавства.

Більше того, відповідно до ч. І, 4 ст.70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з пунктом 1 ст.3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю розуміється діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Досліджуючи правомірність формування
позивачем валових витрат по
господарській операції з придбання
товарів у ПП "БК "Аструм" відповідно до
вказаного договору, суд вважає, що
позивачем надано належні докази на
підтвердження реального характеру
його відносин з вказаним контрагентом.

За змістом п.198.1 ст.198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

В силу п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За змістом п.201.10 ст.201 ПК України
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту,
є податкова накладна, що видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця. При здійсненні
операцій з постачання товарів/послуг
платник податку - продавець
товарів/послуг зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну після
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

На підставі належним чином оформлених
постачальником товару ПП "БК "Аструм"
податкових накладних, позивач включив
до податкового кредиту з ПДВ податок на
додану вартість, сплачений в ціні
зазначеного товару.

Під час перевірки посадові особи
відповідача не встановили, та в
судовому засіданні представником
відповідача не доведено, що податкові
накладні на поставку товару оформлені
з порушенням вимог встановлених до
податкових накладних.

Отже, при дослідженні матеріалів
справи та встановленні дійсних
обставин справи, зокрема, було
встановлено, що Хмельницька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області
неправомірно прийняла відносно
позивача вищезазначене податкове
повідомлення-рішення, оскільки
висновки перевірки не знайшли свого
підтвердження в процесі розгляду
справи в суді.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України,
є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.11, 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладені норми
відповідачем не доведено
правомірність спірного податкового
повідомлення-рішення, а отже позовні
вимоги позивача про визнання його
протиправним та скасування підлягають
до задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Хмельницькій області № /57 від
12.12.2013 року, щодо збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
300451,50 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 200301 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 100150,50
грн.

Стягнути із державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
справі в сумі 458,80 грн. ( чотириста
п'ятдесят вісім гривень 80коп.) шляхом їх
безспірного списання із рахунку
відповідача.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27
січня 2014 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань"Згідно з
оригіналом" Суддя Г.В. Лабань