Справа № 2а/2570/3013/2011
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2570/3013/2011 Головуючий
у 1-й інстанції: Падій О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 09
червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради до Головного управління юстиції в
Чернігівській області про скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради звернувся до суду з позовом до
Головного управління юстиції в
Чернігівській області про скасування
постанови про накладення штрафу від 24
травня 2011 року ВП № 26048125.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняте нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 11 квітня 2011 року у
справі № 2-а/2506/5984/11 (яке набрало
законної сили) за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради, було
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування і виплату ОСОБА_3 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

На підставі вищевказаного рішення,
Деснянським районним судом м.
Чернігова видано виконавчий лист,
згідно якого головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області 20 квітня 2011 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надано час для
добровільного виконання рішення суду в
строк до 26 квітня 2011 року.

У зв'язку з невиконанням рішення суду,
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області винесено
постанову від 24 травня 2011 року ВП №
26048125 про накладення штрафу на боржника
у розмірі 680 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
та вважаючи її протиправною, позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV,
державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (виконавчий документ), у спосіб
і порядок, визначений виконавчим
документом.

Статтею 75 вищевказаного Закону
передбачено, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

В силу ст. 89 Закону № 606-XIV, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
квітня 2011 року відповідачем отримано
лист № 12-07/4984 від Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, в якому зазначено, що 26 квітня 2011
року на виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження від
20 квітня 2011 року, яка надійшла на адресу
Управління 22 квітня 2011 року та згідно
розпорядження, Управлінням було
здійснено перерахунок ОСОБА_3 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за відрахуванням вже виплаченої суми.
Згідно вищевказаного перерахунку до
виплати ОСОБА_3 належить 4585,00 грн. У
зв'язку з неможливістю здійснити
виплати даних коштів через відсутність
бюджетних призначень, 28 квітня 2011 року
Управління звернулось до Деснянського
районного суду м. Чернігова із заявою
про відстрочення виконання рішення
суду.

З підстав невиконанням рішення суду,
відповідачем винесено постанову від 24
травня 2011 року ВП № 26048125 про
накладення штрафу.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не
надано суду доказів направлення
відповідачу причин невиконання
судового рішення.

Також, вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, не може бути
поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань. Тож, посилання суб'єктів
владних повноважень на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань, судом першої інстанції
правомірно не прийнято до уваги.

Разом з тим, відсутність грошових
коштів для їх виплати може бути
підставою для відстрочки або
розстрочки виконання судового рішення
на підставі статті 36 Закону України
«Про виконавче провадження», проте не є
підставою для ухилення від виконання
судового рішення.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог, оскільки оскаржувана
позивачем постанова є правомірною та
прийнята на підставі Закону України
«Про виконавче провадження», з
дотримання всіх вимог, встановлених
цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 04.12.2013
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.