Справа № К-22090/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2013 р. м. Київ
К-22090/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 червня 2009 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2010 року

у справі № 2а-912/09/4/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Жнива»

до Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Партнер груп»

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Жнива» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим (далі - відповідач) про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення № /0 від 24
грудня 2008 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 червня 2009 року
позов задоволено. Визнано протиправним
і скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим № /0 від 24
грудня 2008 року про визначення ТОВ
«Жнива» податкового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 59064,00 грн. і за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 29532,00
грн., на загальну суму 88596,00 грн.
Стягнуто з Державнеого бюджету України
на користь ТОВ «Жнива» 3,40 грн. судових
витрат.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2010 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 04
червня 2009 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 червня 2009 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня 2010
року і ухвалити нове судове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Жнива», посилаючись на те, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
є законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 червня 2009 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня 2010
року - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ в м. Сімферополі АР Крим провела
документальну невиїзну перевірку ТОВ
«Жнива» з питань по взаєминам з ТОВ
«Партнер груп» та питань повноти
нарахування податку на додану вартість
за період з 01 травня 2008 року по 31 травня
2008 року, за результатами якої був
складений акт № 46496/10/15-2/20680439 від 16
грудня 2008 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», які полягали у тому, що ТОВ
«Жнива» був завищений податковий
кредит на суму 60184,00 грн., у зв'язку з чим
підлягає зменшенню сума залишку
від'ємного значення попереднього
періоду за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
у сумі 1120,00 грн., з огляду на що підлягає
донарахуванню податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за травень
2008 року у сумі 59064,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
позивач неправомірно включив до
податкового кредиту травня 2008 року
податок на додану вартість у сумі 60184,00
грн. за господарськими операціями з ТОВ
«Партнер груп», оскільки згідно
автоматизованої інформаційної системи
остання податкова звітність вказаним
товариством була подана: по податку на
прибуток - за 1 квартал 2008 року, по
податку на додану вартість - за червень
2008 року, згідно податкової звітності у
ТОВ «Партнер груп» відсутні трудові
ресурси та виробниче обладнання, з
урахуванням того, що відповідно до
довідки податкової міліції від 14
листопада 2008 року № 2191/26-34 ТОВ «Партнер
груп» відсутнє за місцезнаходженням.
Вказані обставини слугували підставою
для висновку податкового органу про те,
що правочини, укладені між позивачем та
вказаним контарагентом, не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, а тому є нікчемними.

24 грудня 2008 року ДПІ в м. Сімферополі АР
Крим на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
визначила ТОВ «Жнива» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
88596,00 грн., у тому числі: 59064,00 грн. - за
основним платежем, 29532,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що визначення
податковим органом позивачу суми
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану вартість
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням є
безпідставним, оскільки ТОВ «Жнива»
правомірно включило до складу
податкового кредиту травня 2008 року
податок на додану вартість у сумі 60184,00
грн. за податковою накладною від
контрагента з індивідуальним
податковим номером 96 (який
відповідає ІПН ТОВ «Партнер груп»),
оскільки доказів, які б підтверджували
обставини, викладені в акті перевірки,
податковим органом не надано, як і не
надано на вимогу суду документів, які
були вилучені у позивача ВПМ ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим згідно протоколу
виїмки від 01 жовтня 2008 року, а також
зважаючи на те, що ТОВ «Партнер груп» як
на момент виконання господарської
операції так і на дату розгулу справи
судом першої інстанції було належним
чином зареєстрованою юридичною особою
та платником податку на додану
вартість. Також суд виходив з того, що
доказів наявності вироків суду,
постановлених у кримінальних справах
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння ним тощо,
сторонами оспорюваних правочинів,
матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.6-1.7 статті 1
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це загальна
сума податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді, що визначена
згідно з цим Законом; податковий кредит
- це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно з постановою про
проведення виїмки від 25 вересня 2008
року, протоколом виїмки від 02 жовтня 2008
року та описом документів у ТОВ «Жнива»
були вилучені документи, які
підтверджують нарахування податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
податку на додану вартість при
придбанні та подальшому відчуженні
товарно-матеріальних цінностей
(послуг), по взаємовідносинам з ТОВ
«Партнер груп» за період з 01 січня 2007
року по 24 вересня 2008 року (арк. справи
32-34).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 27
квітня 2009 року було витребувано у ДПІ в
м. Сімферополі АР Крим вилучені у
позивача ВПМ ДПІ в м. Сімферополі АР
Крим документи щодо взаємовідносин з
ТОВ «Партнер груп». Разом з цим, вказані
документи на вимогу суму податковим
органом надані не були.

За даними розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (додаток 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість) ТОВ «Жнива» за травень
2008 року було встановлено, що податковий
кредит у сумі 60184,00 грн. був сформований
позивачем за податковою накладною,
отриманою у травні 2008 року від
контрагента з індивідуальним
податковим номером 96.

Як вказано у акті перевірки, ТОВ
«Партнер груп» присвоєно
індивідуальний податковий номер
96, керівником товариства є
Мехоношин Сергій Дмитрович.

Також, у акті перевірки вказано, що ТОВ
«Партнер груп» до червня 2008 року
подавало до податкового органу
податкові декларації з податку на
додану вартість. Розбіжностей щодо
задекларованих сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту
між показниками позивача та
показниками ТОВ «Партнер груп» за
результатами співставлення даних
автоматизованої інформаційної системи
«Підсистеми співставлення даних
податкової звітності та роз шифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів»,
відомості якої податковим органом були
використані при проведенні перевірки,
ДПІ в м. Сімферополі АР Крим у акті
перевірки не вказано.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що за даними облікової
картки особового рахунку ТОВ «Партнер
груп» нараховувались суми податкового
зобов'язання лише за податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємств від 06 травня 2008 року № 58343
на суму 10233,00 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 12 травня 2009
року ТОВ «Партнер груп» знаходиться у
вказаному реєстрі, стан юридичної
особи - зареєстровано (арк. справи 48-49),
згідно свідоцтв про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 29 червня 2005 року та від 16 липня 2007
року ТОВ «Партнер груп» є належним
чином зареєстрованим платником
податку на додану вартість (арк. справи
55-56).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що податковим
органом не доведено належними та
допустимими доказами обставин щодо
порушень позивачем вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість», викладених в акті перевірки.

При цьому, колегія суддів також
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін, тоді як доказом вини може бути
вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Вироків у кримінальних справах,
постановлений у кримінальній справі,
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння сторонами
оспорюваних правочинів матеріали
справи не містять. Не додано таких
доказів і до касаційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
неправомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 24 грудня 2008 року та
наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ в м. Сімферополі АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 04
червня 2009 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня 2010
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 04
червня 2009 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна