Справа № 0907/2а-7205/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/800/9153/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 16 серпня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
недійсним розпорядження про
призначення пенсії, -в с т а н о в и л
а:ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом
до управління Пенсійного фонду України
в м. Івано-Франківську про визнання
недійсним розпорядження про
призначення пенсії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області

від 16 серпня 2011 року позов задоволено
частково.

Розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Івано-Франківську про
призначення ОСОБА_4 пенсії №807352 від 25
січня 2011 року визнано недійсним.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Івано-Франківську
провести ОСОБА_4 перерахунок пенсії
державного службовця з 01 лютого 2011 року
з урахуванням надбавки за вислугу
років в розмірі 40% від посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг
(спеціальне звання) і суми виплаченої
матеріальної допомоги в сумі 27645
гривень 33 копійки та в подальших
чергових перерахунках пенсії
враховувати надбавку за вислугу років
в розмірі 40% від посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг
(спеціальне звання) і суми виплаченої
матеріальної допомоги в сумі 27645
гривень 33 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області

від 16 серпня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 тривалий
час працювала на державній службі, її
стаж державної служби складає 15 років 4
місяці 6 днів, звільнена з Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську у зв'язку з виходом
на пенсію по інвалідності.

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
№807352 від 25 січня 2011 року позивачу з 09
листопада 2010 року призначена пенсія
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську із заявою про
здійснення перерахунку пенсії, у
задоволенні якої відповідач відмовив.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернулась до
суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що всі суми виплат, які включені до
заробітної плати, на які нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються при
обчисленні розміру пенсії державного
службовця.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на таке.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України
«Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про оплату праці» заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями статті 2 Закону України
«Про оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Згідно з частиною 2 статті 33 «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії

державного службовця установлений
постановами Кабінету Міністрів № 865

від 31 травня 2000 року та № 581 від 23 квітня
2003 року.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України № 865 від 31 травня 2000 року із
змінами і доповненнями передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно з
Законом України «Про державну службу»
мають право на перерахунок пенсій, але
лише за умови підвищення заробітної
плати державним службовцям після
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну службу»

від 16 січня 2003 року.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями статті 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначені
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів попередніх інстанцій
про те, що всі суми виплат, які включені
до заробітної плати, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів першої та апеляційної
інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області

від 16 серпня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду

від 24 січня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання недійсним розпорядження про
призначення пенсії - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: