Справа № К/9991/66616/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м. Київ
К/9991/66616/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської районної державної
адміністрації про встановлення
статусу інваліда війни,-

в с т а н о в и в :

У січні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати визначити
йому статус інваліда війни відповідно
до п. 9. ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і видати
відповідне посвідчення.

Постановою Житомирського районного
суду Житомирської області від 6 червня
2011 року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії відповідача та
зобов'язано визначити позивачу статус
інваліда війни відповідно до п.9 ст. 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і видати відповідне
посвідчення.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 серпня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії та
інвалідом 2 групи, захворювання якого
пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС.

Позивач працював водієм Житомирського
АТП і згідно наказів №294 від 28.07.1987 року
та №455 від 19.11.1987 року його було
відряджено до населеного пункту
Прип'ять і на 4-й енергоблок
Чорнобильської АЕС для здійснення
перевезень дорожньо-будівельних
матеріалів, де він перебував з 22 по 23
липня 1987 року та з 17 по 19 листопада 1987
року.

В грудні 2010 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про встановлення
йому статусу інваліда війни на
підставі п. 9 ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», однак відповідач
в цьому відмовив.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» до інвалідів війни належать
також інваліди з числа: осіб, залучених
до складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР,
затвердженим постановою КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року
№1111, та Положенням про невоєнізовані
формування Цивільної оборони СРСР,
затвердженим наказом начальника ІДО
СРСР від 06 червня 1975 року №90,
формування Цивільної оборони, в тому
числі невоєнізовані, створювались для
виконання заходів по ліквідації
аварій, катастроф, стихійних лих,
великих пожеж та їх наслідків, а також
при застосуванні засобів масового
ураження (у воєнний час), захисту і
організації життєзабезпечення
населення.

Наказом МОЗ УРСР від 03 травня 1986 року №
21 в розпорядження медичної служби
цивільної оборони Київської області
виділялося 230 лікарських бригад,
дозиметристів та автотранспорт з інших
областей України для проведення
дозиметричного контролю, санітарної
обробки, надання медичної допомоги
потерпілому населенню та учасникам
ліквідації аварії, виконання інших
завдань покладених на медичну службу
цивільної оборони, зокрема,
протиепідемічних, протиепізоотичних
заходів.

Таким чином, особа, інвалідність якої
пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і яка
залучена до складу формувань цивільної
оборони у вказаний період, за наявності
документів, підтверджуючих право на
отримання статусу інваліда війни, має
право отримати такий статус з видачею
відповідного посвідчення.

Згідно пункту 7 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року № 302, посвідчення
інваліда війни видаються органами
праці та соціального захисту населення
за місцем реєстрації громадянина.

Однак, не врахувавши вказані вимоги
законодавства, суд апеляційної
інстанції відмовив в задоволенні
позову в повному обсязі, виходячи при
цьому з того, що при вирішенні даного
спору суд першої інстанції правильно
встановив, що надані позивачем в
обґрунтування позову доводи є
правомірними і що суд не мав права
встановлювати позивачу статус
інваліда війни, оскільки це є виключною
компетенцією комісій, рішення яких
виносяться колегіально і будь-які інші
органи не можуть цього робити.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції не можна погодитись в
повному обсязі, оскільки позивач крім
вимоги про зобов'язання визначити
статус інваліда війни заявляв також
вимогу щодо визнання неправомірними
дій відповідача стосовно відмови у
наданні статусу інваліда війни.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що висновок суду апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі не ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права, а тому рішення
цього суду підлягає скасуванню.

Стосовно рішення суду першої
інстанції, то воно підлягає зміні в
частині покладення на відповідача
зобов'язання визначити позивачу
статус інваліда війни.

Згідно ст. 225 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції має право змінити судове
рішення, якщо у справі не має
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 225, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 серпня 2011
року скасувати.

Резолютивну частину постанови
Житомирського районного суду
Житомирської області від 6 червня 2011
року змінити, виклавши її наступним
чином: «Позов ОСОБА_4 задовольнити
частково. Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Житомирської
районної державної адміністрації щодо
відмови ОСОБА_4 у наданні статусу
інваліда війни. Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Житомирської районної державної
адміністрації переглянути рішення про
відмову у встановленні ОСОБА_4 статусу
учасника бойових дій та прийняти
рішення згідно законодавчих актів
України. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити».

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер