Справа № К/9991/49136/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м. Київ
К/9991/49136/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області про
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за касаційною
скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 3
грудня 2008 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, тому відповідно
до статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області
здійснювало виплату цієї допомоги в
твердих сумах (в 2006, 2007, 2008 роках по 90
грн. щороку). Просив стягнути з
відповідача недоплачену суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 - 2008 роки
у розмірі 4930 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 3
грудня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з управління праці
та соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області на користь
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007, 2008 роки у розмірі
3520 грн. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня
2010 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області
задоволено частково. Постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 3 грудня 2008
року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
протиправними дії управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області щодо
невиплати ОСОБА_1 допомоги на
оздоровлення за 2007 та 2008 роки, що
передбачена статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області провести
нарахування і виплату ОСОБА_1 суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2007 та 2008 роки відповідно статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із чотирьох
мінімальних заробітних плат за
відповідний період, та з врахуванням
виплачених коштів за вказані періоди. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1, є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. На підставі статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення. Щорічна допомога на
оздоровлення за 2006 рік була виплачена
позивачу в розмірі 90 грн 22 вересня 2006
року, за 2007 рік - в розмірі 90 грн 25
березня 2007 року, за 2008 рік - в розмірі 90
грн 19 квітня 2008 року. Зазначені
обставини сторонами не оспорюються.

Згідно з положенням абзацу 3 частини 4
та частини 7 статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам, що стали
інвалідами ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат
відповідно. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Статтею 62 вказаного Закону
встановлено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам IІI групи - 90 грн., що
не відповідав розміру, встановленому
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до вимог статті 63 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат відповідно до положень
статті 48 вказаного Закону визначено
мінімальну заробітну плату, розмір
якої встановлювався законами України
про Державний бюджет на відповідний
рік.

Пунктом 37 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» дію
абзаців 2 - 7 частини 1, частини 3, абзаців
2 - 7 частини 4 та частини 7 статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинено на 2006 рік.

Таким чином, у 2006 році щорічна допомога
на оздоровлення підлягала сплаті в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» дію абзаців 2 - 7 частини 1, частини 3,
абзаців 2 - 7 частини 4 та частини 7 статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-р/2007 положення
пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Враховуючи приведені обставини,
апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, прийшов до
висновку про протиправність виплати
позивачу коштів на оздоровлення за 2007,
2008 роки у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати позивачу коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проте при цьому апеляційний суд не дав
належної правової оцінки тій
обставині, що кошти на оздоровлення на
2007 рік були виплачені позивачу в
березні 2007 року, а кошти на
оздоровлення на 2008 рік - в квітні 2008
року. З наведеного вбачається, що
спірні правовідносини мали місце між
сторонами саме в березні 2007 року та в
квітні 2008 року, тобто до постановлення
Рішень Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та від
22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Та обставина, що пункт 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» втратив чинність з 9 липня 2007
року, а підпункт 11 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» -
з 22 травня 2008 року, тобто з дат
ухвалення рішень про це Конституційним
Судом України, дає підстави для
застосування зазначених положень
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» лише після 9 липня
2007 року та після 22 травня 2008 року,
оскільки відповідно до положень
частини 1 статті 58 Конституції України
закони не мають зворотної дії у часі.

Суб'єкт владних повноважень виплатив
грошову допомогу під час дії
зазначених норм Закону, тому після
прийняття рішень Конституційним Судом
України у нього не виникло додаткових
зобов'язань щодо перерахунку раніше
виплачених позивачу сум щорічної
допомоги на оздоровлення за вказані
роки.

Станом на дату виплати позивачу коштів
на оздоровлення в частині визначення
розмірів цих коштів чинними були лише
положення постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, на підставі яких і були
проведені відповідні виплати.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 229, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня
2010 року змінити. В частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області про
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за 2007, 2008 роки
зазначену постанову скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області про
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за 2007, 2008 роки
відмовити.

В решті постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2010 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.