Справа № 2а-463/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/51251/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова на
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 6 липня 2009 року і ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року ,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2009 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2195-ІV не виконані, а його звернення про
збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2006-2008 роки.

Постановою Галицького районного
суду м. Львова від 6 липня 2009 року,
залишеної без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2011 року позов задоволено
частково, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок і виплату
позивачу підвищення до пенсії в
порядку статті 6 Закону №2195-ІV, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 9 липня по 31 грудня 2007 року і 22 травня
по 31 грудня 2008 року, в решті позову
відмовлено.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати
та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
обов'язкового скасування відсутні.

Задовольняючи частково позов суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що з дня набрання рішеннями
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 і 22 травня 2008
року №10рп-2008 чинності, до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
стаття 6 зазначеного Закону №2195-ІV, у
редакції даного періоду.

Суди до спірних правовідносин
правильно застосували положення
статті 6 Закону №2195-ІV, статтю 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції спірного періоду), з
урахуванням рішень Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 і 22 травня 2008 року №10рп-2008.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги їх висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова відхилити, а постанову
Галицького районного суду м. Львова від
6 липня 2009 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.