Справа № 821/4335/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4335/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьменко Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Алєксєєва В.О.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін,

справа розглядається в порядку
письмового провадження)

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної екологічної
інспекції у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі за позовом Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області до Бехтерської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області про заборону експлуатації
стаціонарних джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна екологічна інспекція у
Херсонській області (далі ДЕІ)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Бехтерської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області про заборону експлуатації
стаціонарних джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року позов Державної екологічної
інспекції у Херсонській області до
Бехтерської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області про заборону експлуатації
стаціонарних джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 23 жовтня 2013 року по 31 жовтня
2013 року державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області, на
підставі наказу та направлення на
перевірку, проведено планову перевірку
відповідача на відповідність
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів та при поводженні з
відходами.

За наслідками вказаної перевірки ДЕІ
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства. Перевіркою виявлено
порушення вимог Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», а саме:
опалення адміністративного приміщення
сільської ради та опалення приміщення
дитячого садка здійснюється за
допомогою саморобних опалювальних
приладів, що працюють з використанням
твердого палива (кам'яне вугілля),
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря відсутній.

01 листопада 2013 року державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища відносно
спеціаліста з земельних питань
Бехтерської сільської ради Коваленка
А.І. складено протокол №3687 про
адміністративне правопорушення, в
якому зазначено, що під час проведення
планової перевірки, встановлено
опалення адміністративного приміщення
сільської ради та опалення приміщення
дитячого садка здійснюється за
допомогою саморобних опалювальних
приладів, що працюють з використанням
твердого палива (кам'яне вугілля),
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря відсутній.
Постановою №04-12/1396 від 01 листопада 2013
року на вказану особу накладено
адміністративне стягнення.

Припис відносно Сільської ради не
виносився.

В зв'язку з порушенням відповідачем
вимог природоохоронного
законодавства, що зафіксовано в акті
перевірки, протоколі про
адміністративне правопорушення та
постанові про накладення
адміністративного стягнення ДЕІ
просить суд постановити рішення про
заборону експлуатації стаціонарних
джерел викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції дійшов до наступних
висновків, з якими погоджується
колегія суддів.

Правові, економічні та соціальні
основи організації охорони
навколишнього природного середовища
визначені Законом України «Про охорону
навколишнього природного середовища».

Відповідно до п. «а» ст.20-2 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» до компетенції
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
віднесено організацію і здійснення у
межах компетенції державного нагляду
(контролю) за додержанням центральними
органами виконавчої влади та їх
територіальними органами, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування в частині
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності та господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства про охорону
атмосферного повітря.

В свою чергу, правові і організаційні
основи та екологічні вимоги в галузі
охорони атмосферного повітря
визначені Законом України «Про охорону
атмосферного повітря», який, як
обґрунтовано зазначено судом першої
інстанції, є спеціальним для
правовідносин пов'язаних з отриманням
дозволу на викиди в атмосферне повітря
Сільською радою.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»,
установи, організації та громадяни -
суб'єкти підприємницької діяльності,
що здійснюють викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
діяльність яких пов'язана з впливом
фізичних та біологічних факторів на
його стан, зобов'язані здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Частинами 3 та 4 статті 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»
передбачено, що за поданням обласних,
Київської, Севастопольської міських
державних адміністрацій, органу
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища і
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення, органи
місцевого самоврядування з
урахуванням особливостей екологічної
ситуації регіону, населеного пункту
можуть додатково встановлювати
перелік забруднюючих речовин, за якими
здійснюється регулювання їх викидів на
відповідній території.

За поданням обласних, Київської,
Севастопольської міських державних
адміністрацій, органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
охорони навколишнього природного
середовища і центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення,
органи місцевого самоврядування, у
разі перевищення нормативів
екологічної безпеки, на відповідній
території затверджують відповідно до
закону програми оздоровлення
атмосферного повітря, здійснюють
заходи щодо зменшення забруднення
атмосферного повітря.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач є органом місцевого
самоврядування та здійснює вид
діяльності за КВЕД-75.11.5 «Управління
нарівні сіл та селищ» (довідка з ЄДРПОУ
АБ №297883 від 10.11.2010).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»,
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися на
підставі дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до першої групи, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за погодженням
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

З урахуванням наведених норм, суд
першої інстанції обґрунтовано звернув
увагу на те, що законодавець в указаній
вище частині (ч.5 ст.11) пов'язує
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин саме суб'єктом
господарювання, правомірно зазначив,
що відповідач господарської
діяльності не здійснює, у зв'язку з чим,
норми та вимоги Закону України «Про
охорону атмосферного повітря» до
спірних правовідносин не
застосовуються, вказавши, що даному
випадку зупинення діяльності
Сільської ради можливе лише за умовами
передбаченими ст.12 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», яка
передбачає, що господарська чи інші
види діяльності, пов'язані з порушенням
умов і вимог до викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря і рівнів
впливу фізичних та біологічних
факторів на його стан, передбачених
дозволами, може бути обмежена,
тимчасово заборонена (зупинена) або
припинена відповідно до законодавства.

Крім іншого, суд першої інстанції навів
обґрунтовані мотиви щодо застосування
до спірних правовідносин норм «Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства» та «Порядку обмеження,
тимчасової заборони (зупинення) чи
припинення діяльності підприємств,
установ, організацій і об'єктів у разі
порушення ними законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища».

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони ґрунтуються на помилковому
застосуванні апелянтом норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, яким в свою
чергу, судом першої інстанції було
надано належну правову оцінку та
винесено обґрунтоване рішення про
відмову в задоволенні позову.

Враховуючи все вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують. За
таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198;
ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст.183-2 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: