Справа № 824/1486/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/1486/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Сушка О.О.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області Гаврилюк Руслани
Захарівни, реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про визнання незаконним рішення та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області Гаврилюк
Руслани Захарівни, реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції Чернівецької
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним
рішення та зобов'язання вчинити дії.

Чернівецький окружний
адміністративний суд постановою від 24
вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала вимоги
апеляційної скарги та просила її
задовольнити.

Представник відповідача -
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області Гаврилюк
Руслана Захарівна та треті особи в
судове засідання не з'явились, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, що підтверджується
матеріалами справи. Відповідно до ч. 4
ст. 196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, Чернівецьким окружним
адміністративним судом встановлено, що
27 липня 1997 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу, згідно з яким останній
купив 7/18 частин квартири номер
тридцять вісім, яка складається з трьох
кімнат, загальною площею 68,4 кв.м.,
житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться
в АДРЕСА_1 (а. с. 10).

02 липня 2007 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці виніс рішення,
яким задовольнив позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, де третіми особами є ОСОБА_9,
ОСОБА_10, про поділ спільного майна
подружжя; поділив спільне майно, що
складається з 7/18 частин права
власності на квартиру АДРЕСА_1, набуте
ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу
від 27.07.1997 року, та визнав за ОСОБА_3 - 15/36
ідеальних частин, за ОСОБА_5 - 7/36
ідеальних частин, за ОСОБА_9 - 2/9
ідеальних частин. На час розгляду
справи вказане рішення набрало
законної сили (а. с. 8).

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 02
листопада 2009 року припинено право
власності ОСОБА_5 на 7/18 ідеальних
частин та ОСОБА_10 на 1/6 ідеальних частин
квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 грошову компенсацію
вартості належної йому частки у праві
власності на квартиру в розмірі 8778,00
грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_10 грошову компенсацію вартості
належної йому частки у праві власності
на квартиру в розмірі 7524,00 грн. Визнано
право власності на 7/18 та 1/6 ідеальних
частин квартири за ОСОБА_3

24 лютого 2010 року між ОСОБА_3, від імені
якої діяла ОСОБА_9 (продавець), та
ОСОБА_6, від імені якого діяла ОСОБА_11
(покупець), укладено договір
купівлі-продажу квартири, згідно з яким
продавець продав, а покупець купив
квартиру під АДРЕСА_1 (а. с. 50).

29 березня 2012 року ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Чернівці в задоволенні заяви
відповідача ОСОБА_5 про перегляд
заочного рішення від 02.11.2009 року
відмовлено (а. с. 27).

24 травня 2012 року Апеляційним судом
Чернівецької області прийнято рішення,
яким апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 29 березня 2012 року
скасовано, заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 02 листопада 2009 року в
частині припинення права власності
ОСОБА_5 на 7/18 ідеальних частин та
стягнення на його користь грошової
компенсації в розмірі 8778 грн. та
визнання права власності на цю частку
за ОСОБА_3 скасовано (а. с. 26-29).

В лютому 2013 року рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6, де третьою
особою є Управління ДМС України в
Чернівецькій області Шевченківського
районного відділу в м. Чернівці, про
вселення - задоволено, вселено ОСОБА_5 в
квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 81).

Згідно з витягом з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності 13 березня 2013 року
державним реєстратором ОСОБА_12 на
підставі дубліката договору
купівлі-продажу, серія та номер ВРН/208283,
виданого 14.09.2011 року, видавник: ОСОБА_13,
приватний нотаріус, реєстр №4963,
зареєстровано за ОСОБА_5 право
власності у розмірі 7/18 частин квартири
АДРЕСА_1 (а.с.7).

15 квітня 2013 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Гаврилюк
Руслана Захарівна винесла рішення,
яким відмовила ОСОБА_3 у державній
реєстрації права власності на 15/36
частин квартири АДРЕСА_1, оскільки
заявлене право вже зареєстровано в
розмірі 7/18 за громадянином ОСОБА_5 на
підставі дублікату договору
купівлі-продажу ВРН №208283, в реєстрі
№4963 від 14.09.2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_14, виданого
взамін втраченого договору
купівлі-продажу від 27.07.1997 року,
зареєстрованого в реєстрі за №ДС-451.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3
звернулась із вказаним вище позовом до
суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач, звертаючись до
державного реєстратора із заявою про
реєстрацію права власності, подав
документи, які не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, що
відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 24 Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з п. 7 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. №703, для проведення
державної реєстрації прав заявник
подає органові державної реєстрації
прав, нотаріусові заяву про державну
реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, ОСОБА_3 08 квітня 2013 року
звернулась до реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області із заявою
за реєстраційним номером 741960 для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 02 липня 2007 року.

Згідно з п. 12 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень під час розгляду заяви про
державну реєстрацію і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах.

Розглянувши подану позивачем заяву,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Гаврилюк Руслана Захарівна
прийняла рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, посилаючись на ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та п. 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. №703.

Підстави для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
визначені ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено судом зі змісту рішення
державного реєстратора №1665470 від 15
квітня 2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, жоден
пункт ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", на
підставі якого відмовлено у державній
реєстрації прав, у зазначеному рішенні
не зазначений.

В якості підстави для відмови у
державній реєстрації державний
реєстратор посилається на те, що
заявлене право вже зареєстровано в
розмірі 7/18 за громадянином ОСОБА_5 на
підставі дублікату договору
купівлі-продажу ВРН №208283 в реєстрі №4963
від 14.09.2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_13, виданого взамін
втраченого договору купівлі-продажу
від 27.07.1997 року, зареєстрованого в
реєстрі за №дс-451.

Таким чином, державним реєстратором
речових прав на нерухоме майно при
розгляді заяви позивача про державну
реєстрацію права власності на частину
квартири було встановлено, що заявлене
право суперечить зареєстрованому
праву, відомості про яке містяться у
Державному реєстрі прав (заявлене
право власності ОСОБА_3 на 15/36 частин
квартири суперечить зареєстрованому
праву ОСОБА_5 на 7/18 частин квартири).
Тобто, згідно з матеріалами справи та
витребуваними судом доказами
державним реєстратором було
відмовлено у державній реєстрації
права власності з підстав, визначених у
п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", а саме:
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Вказаними обставинами, встановленими
судом, спростовуються доводи позивача
про те, що державним реєстратором
винесено оскаржуване рішення на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" -
заявником подано ті самі документи, на
підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 24 лютого 2009 року
позивачем було вчинено правочин
(договір купівлі-продажу квартири),
згідно з яким право власності на
квартиру перейшло до ОСОБА_6. Право
власності ОСОБА_6 на 1/1 частку квартири
зареєстровано в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно, що
підтверджується витягом, який
міститься в матеріалах справи (а. с. 23-25).

Таким чином, заявлене право ОСОБА_3 на
15/36 частин квартири суперечить також
зареєстрованому праву ОСОБА_6 на 1/1
частку квартири.

Згідно з п. 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач прийняв правомірне рішення,
відмовивши позивачу реєструвати право
власності на 15/36 квартири згідно з
рішенням суду від 2007 року.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо незаконності
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію права власності на
7/18 частин квартири за ОСОБА_5 та
відповідно наявності в Державному
реєстрі прав на нерухоме майно
одночасно двох записів, оскільки
вказане рішення не є предметом спору в
даній адміністративній справі. У
зв'язку з тим, що вимога про його
оскарження позивачем не заявлялась,
суд позбавлений процесуальної
можливості надати оцінку законності
вчинення державної реєстрації права
власності ОСОБА_5 на 7/18 частин квартири.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2013 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 січня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Сушко О.О.