Справа № 812/9820/13-а
Суддя: І.В.Тихонов
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/9820/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді:
Тихонова І.В.,

при секретарі:
Лушниковій О.С.,

за участю представників

позивача:
не з'явився,

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Антрацит" до Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення №988 від
13.05.2013 про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску у
розмірі 68964,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом, у
якому зазначив, що рішенням управління
пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області № 988 від 13.05.2013 до ДП «Антрацит»
застосовано штрафні санкцій у сумі
53869,85 грн. та нараховано пеню - 15094,66 грн.
за період з 28.02.2013 по 29.04.2013.

Позивач вважає вказане рішення
незаконним, тому що 13.02.2013 ДП «Антрацит»
до управління Пенсійного фонду України
в м. Антрацит та Антрацитівському
районі Луганської області подано звіт
про суми нарахованого єдиного внеску
за січень 2013 року, яким нараховано до
сплати єдиний внесок у розмірі 538698,50
грн.

Платіжними дорученнями №№ 344, 345 від
14.02.2013 року, № 1 від 18.02.2013 року, №№ 508, 475,
787 від 28.02.2013 року на загальну суму 539 056,83
грн. ДП «Антрацит» сплачено єдиний
внесок за січень 2013 року, про що вказано
у розділі зазначених платіжних
доручень «призначення платежу». Однак,
відповідачем у справі, сплачені суми
єдиного внеску самостійно зараховано в
рахунок погашення боргу, що виник у
попередні періоди.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Представник позивача
на адресу суду надіслав клопотання про
розгляд справи без участі повноважного
представника.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Про причини неприбуття
у судове засідання не повідомив, правом
щодо надання заперечень проти позову
не скористався.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
до такого.

ДП «Антрацит» є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 1 січня 2011 року.

ДП «Антрацит» 13.02.2013 подано до
управління Пенсійного фонду України в
м. Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області звіт про суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за січень 2013
року, відповідно до якого самостійно
нараховано до сплати єдиний внесок у
розмірі 538698,50 грн. (рядок 8 звіту) (а.с.9-13).

Платіжними дорученнями №№ 134, 135, 140 від
14.03.2013, №№ 160, 161 від 29.03.2013 ВП «ВВТЗ» ДП
«Антрацит» сплачено єдиний внесок за
лютий 2013 року відповідно до
призначення платежу (а.с.10-13).

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області № 988 від 13.05.2013 до ДП «Антрацит»
застосовано штрафні санкцій у сумі
53869,85 грн. та нараховано пеню - 15094,66 грн.
за період з 28.02.2013 по 29.04.2013 (а.с.7).

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням позивач оскаржив його до
Пенсійного фонду України.

Рішенням Пенсійного фонду України №
27509/09-10 від 16.10.2013 скарга ДП «Антрацит»
на рішення управління пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області № 988 від 13.05.2013 залишена без
розгляду (а.с.8-9).

Як вбачається з розрахунку штрафних
санкцій затримка у сплаті страхових
внесків за період з 28.02.2013 по 29.04.2013
становить від 14 до 60 днів (а.с.7 -
зворотній бік).

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідача, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом № 2464-VI.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Позивач відноситься до категорії
гірничих підприємств, що підтверджено
матеріалами справи та не оспорюється
відповідачем, а тому граничним строком
сплати самостійно нарахованого
єдиного внеску за січень 2013 року є 28
лютого 2013 року.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону № 2464 у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 2464 у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 11 та частиною 10 статті
25 Закону № 2464 передбачено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Разом з тим, судом встановлено, що
ухвалою господарського суду
Луганської області від 09.01.2013 у справі
№ 13-б/913/124/13-г за заявою ТОВ «Ставр»
порушено провадження у справі про
банкрутство ДП «Антрацит» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів. На час розгляду судом даної
справи провадження у справі про
банкрутство ДП «Антрацит» не
припинено.

На думку суду, особливість цієї справи
полягає у тому, що стосовно позивача
порушено справу про банкрутство.

Відповідно до ст.1 Закону України від
14.05.1992 № 2343-12 «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (далі - Закон
№ 2343) кредитор - юридична або фізична
особа, а також органи доходів і зборів
та інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство; забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Порушення справи про банкрутство
розділило заборгованість позивача по
сплаті єдиного внеску на два різновиди
конкурсну та поточну заборгованість.

З огляду на зазначене, судом
встановлено, що починаючи з 9 січня 2013
року погашення конкурсної
кредиторської заборгованості, яка
виникла до порушення справи про
банкрутство здійснюється в межах
процедури банкрутства, погашення
поточної кредиторської заборгованості
здійснюється за загальною процедурою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 19 Закону
№ 2343 мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

Відповідно до частини третьої цієї
статті протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які
поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Аналізом вищенаведених положень
встановлено, що мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію. З порушенням
провадження у справі про банкрутство
не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.
Оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію, то відповідно і не
припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464
передбачено, що за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 року
по справі № 812/3865/13-а скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області від 04 квітня
2013 року № Ю - 578 (а.с.21-23).

Ухвалою Господарського суду
Луганської області від 09 січня 2013 року
порушено провадження у справі про
банкрутство щодо ДП "Антрацит" та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Вимога про сплату боргу № Ю-578 від 04.04.2013
щодо сплати заборгованості по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 576 101,09
грн., сформована станом на 01.04.2013 на суму
боргу, яка виникла після порушення
Господарським судом Луганської
області 09.01.2013 по справі №913/124/13-г
провадження у справі про банкрутство
ДП "Антрацит".

З вищенаведеного вбачається, що станом
на 28.02.2013 року заборгованість з єдиного
внеску за січень 2013 року за ДП
"Антрацит" була відсутня.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах про
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень слід перевіряти чи
прийняті такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України на
Законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон № 2464-VI).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону №
2464-VI платниками єдиного внеску є:
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами. Однією з
обов'язків Платника єдиного внеску,
згідно Закону, являється своєчасність,
повність нараховування, обчислення та
сплата єдиного внеску. Єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Частинами 11 та 12 статті 9 зазначеного
Закону передбачено, що у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом. Єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464,
рішення, прийняті органами Пенсійного
фонду з питань, що належать до їх
компетенції відповідно до цього Закону
є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Згідно з ч. ч. 10, 13 ст. 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" на суму
недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка недоплати за
кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені, передбачено цим
Законом, починаючи з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464,
територіальний орган Пенсійного фонду
застосовує до платника єдиного внеску
штрафні санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску у розмірі 10 відсотків
своєчасно не сплачених сум.

Згідно ч. 14 ст. 25 Закону № 2464, про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, приймає рішення,
яке протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення.

Пунктом 4.3.6 розділу Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 № 21-5, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 27.10.2010
за № 994/18289 (далі-Інструкція),
передбачено, нараховані за відповідний
календарний місяць суми єдиного внеску
сплачуються платниками не пізніше 20
числа наступного місяця, крім гірничих
підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця, незалежно від
виплати заробітної плати та інших
видів виплат, на суми яких
нараховується єдиний внесок.

Пунктом 7.2.2 Інструкції "Про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за встановленою
формою.

Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних карток
особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний базовий звітний період
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період.

Відповідно до п. 7.5 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою Пенсійного фонду України №
21-5 від 27.09.2010 року на суму недоїмки
платнику єдиного внеску нараховується
пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми
недоплати за кожний день прострочення
платежу.

Нарахування пені починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

Таким чином рішення №988 від 13.05.2013 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску у розмірі 68964,51 грн.,
підлягаю оскільки прийнято на підставі
вимоги № Ю-578 від 04.04.2013 яка скасована
відповідно до рішення суду.

Виходячи з системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку
про відсутність заборгованості по
недоїмки зі сторони позивача,
відповідно відповідач незаконно
нарахував штрафні санкції та пеню.

Суд вважає за можливе застосувати ст. 11
КАС України, з ціллю захисту прав
позивача, вийти за межі позовних вимог,
визнавши оскаржуване рішення
відповідача протиправним.

З платіжного доручення вбачається, що
позивачем за подачу до
адміністративного суду позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 172,05 грн.
(а.с.31).

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, витрати зі сплати судового
збору у сумі 172,05 грн. підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 24 січня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 29 січня
2013 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного
підприємства "Антрацит" до Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення №988 від
13.05.2013 про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску у
розмірі 68964,51 грн., - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області № 988 від 13.05.2013 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь державного підприємства
«Антрацит» (94613, Луганська область, м.
Антрацит, вул. Ростовська, 38, ) судові витрати зі сплати судового
збору у сумі 172,05 грн. (сто сімдесят дві
грн. 05 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 29 січня 2014 року.

Суддя
І.В.Тихонов