Справа № 2215/312/12 (2а/2215/61/12)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/54424/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі №2а/2215/61/2012 за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Старокостянтинівському
районі Хмельницької області про
визнання неправомірною відмову та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області про визнання
неправомірною відмову та зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 15 травня 2012 року позов задоволено.
Визнано незаконною відмову Управління
Пенсійного фонду України у
Старокостянтинівському районі в
призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Визнано за ОСОБА_4 право на
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у
Старокостянтинівському районі
призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 11 листопада 2011 року.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році
(категорія 2), що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

В період з 06 липня 1986 року по 06 серпня 1986
року приймав участь у роботах з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, а саме, був відряджений на
ст. Вільча Південно-Західної залізниці,
де виконував роботи по обслуговуванню
дороги, вагонів тощо. З 06 липня по 17
липня 1986 року працював безпосередньо в
зоні відчуження на ст. Товстий Ліс по
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи.

11 листопада 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Старокостянтинівському районі із
заявою про призначення пенсії за віком
із зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст. 55 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом від 19 січня 2012 року йому було
відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах через неможливість
визначити кількість відпрацьованих
днів та зону, в якій проводилися роботи
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
та через розбіжність в написанні його
по батькові в документах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
наявні в матеріалах справи докази
свідчать про перебування позивача в
зоні відчуження по ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС, а відтак
наявності права в ОСОБА_4 на
призначення пенсії на пільгових умовах
із зменшенням пенсійного віку на 10
років.

Натомість, суд апеляційної інстанції,
відмовив в задоволенні позову з тих
підстав, що відповідно до поданих
позивачем документів неможливо
визначити кількість відпрацьованих
днів та зону, в якій проводились роботи
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду апеляційної
інстанції та вважає його передчасним з
огляду на наступне.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності дій
Управління Пенсійного фонду України у
Старокостянтинівському районі по
відмові ОСОБА_4 в призначенні пенсії
відповідно до вимог ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що особам, які
проживали або працювали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються зі зменшенням пенсійного
віку, встановленого для отримання
державних пенсій. Зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали в
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менш, ніж 5
календарних днів, передбачено
зменшення віку на 10 років.

Згідно ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року за N 637, передбачено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі коли документи про трудовий стаж
не збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідно статті 9 Закону Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.10 цього Закону учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986 - 1987 роках
незалежно від кількості робочих днів, а
у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних
днів, у тому числі проведенні евакуації
людей і майна з цієї зони, а також
тимчасово направлені або відряджені у
зазначені строки для виконання робіт у
зоні відчуження, включаючи
військовослужбовців, працівники
державних, громадських, інших
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, та обставина, що з 06 липня по
17 липня 1986 року ОСОБА_4 працював
безпосередньо в зоні відчуження на ст.
Товстий Ліс по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи
підтверджується записами в його
трудових книжках серії НОМЕР_2 та серії
НОМЕР_3, архівною довідкою № 506
НОДАА/М-126, виданою у вересні 1996 року
старшим інспектором архіву
Жмеринського відділку, даними довідки
за № 131 від 20 жовтня 2011 р. виданої
начальником Жмеринського відділку
Південно-Західної залізниці, даними
копій медичних довідок.

Допитані в ході судового розгляду в
суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які спільно з позивачем були
призвані на роботи по ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС ст.
Вільча Південно-Західної залізниці,
підтвердили обставини перебування
позивача у Чорнобильській зоні.

З огляду на те, що відповідач не
спростував належність та достатність
для підтвердження спеціального
трудового стажу наданих позивачем
документів, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для призначення позивачу
пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

З урахуванням викладеного судом першої
інстанції винесено законне і
обґрунтоване рішення, постановлене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке скасоване
помилково.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року скасувати, а постанову
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 15 травня 2012
року

залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: