Справа № 826/18191/13-а
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2013 року 11:26 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Каракашьяна С.К.,
при секретарі Бабич Г.Ю., розглянув у
відкритому судовому засіданні за
участі представника позивача
Паньковського С.І., відповідача
Шевченко Я.А., адміністративну справу
за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росшина»
до: Київської регіональної митниці
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів від
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Росшина» звернулося
до суду з позовом, в якому просило суд (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 17.12.2013р.)
визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товару №100260000/2013/200624/2 від
08.10.2013р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, безпідставно застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товарів замість заявленого
позивачем основного методу - за ціною
договору, внаслідок чого неправомірно
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів. При цьому,
позивач вважає, що надав митному органу
всі необхідні документи для
підтвердження заявленої ціни.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити у задоволенні позову
з підстав наявності розбіжностей у
поданих до митного оформлення
документах, а також у зв'язку з відмовою
декларанта від подання додаткових
документів, що стало підставою для
коригування заявленої митної вартості
ввезених товарів.

У зв'язку з цим, відповідач вважає
прийняте рішення обґрунтованим та
винесеним відповідно до норм
законодавства.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов
зовнішньоекономічного контракту №OG-001
від 06.08.2013р., укладеного між ТОВ
«Росшина» та компанією Shandong O'green Tyres Co.Ltd
(країна походження - КНР), позивач
імпортував в Україну нові пневматичні
гумові шини для вантажних автомобілів.

Митна вартість була заявлена
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості №100260000/2013/112842 від
07.10.2013р.д, в якій митна вартість товару
була визначена за ціною договору. В
митну вартість товару були включені :
вартість товару вказану в інвойсі
(фактурну вартість); вартість
транспортування товару до пункту
ввезення на митну територію України.

Позивачем до вантажної митної
декларації було додано:

- контракт №OG-001 від 06.08.2013р;

- декларація митної вартості
№100260000/2013/112842 від 07.10.2013р.;

- платіжне доручення №17 від 18.09.2013р.;

- комерційний інвойс №OGR13ROS001 від
18.08.2013р.;

- довідка перевізника про транспортні
витрати №GZ-201308001 від 09.08.2013р.;

- коносамент №QDGY001511 від 21.08.2013р.

На зазначеній декларації митної
вартості посадовою особою відповідача
було зроблено відмітку про надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
зокрема: виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації;
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновок про якість та вартість
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Під час консультацій декларанта
відповідно до вимог третьої частини
ст.53 МКУ зобов'язано протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Декларант ознайомлений з вимогами
митного органу, та надано прас-лист
виробника товару, від подання інших
додаткових документів декларант
відмовився.

За таких обставин відповідачем
прийнято рішення №100260000/2013/200624/2 від
08.10.13р. про коригування митної вартості
товарів, якими, з застосуванням 6
(резервного) методу визначення митної
вартості, визначено митну вартість
товару, ввезеного позивачем.

Прийняття зазначеного рішення
мотивовано тиv, що: документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до ч.2 ст. 53 МКУ, містять розбіжності та
не містять всіх відомостей щодо ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті.

З наведеного обґрунтування,
зазначеного в оскаржуваному рішенні,
суд доходить висновків, що в якості
причини для коригування митної
вартості відповідачем зазначено
неподання декларантом документів щодо
складових митної вартості для
визначення митної вартості за ціною
угоди.

Проте, суд вважає оскаржуване рішення
немотивованим та у зв'язку з цим
протиправними в частині обрання
відповідачем резервного методу
визначення митної вартості та посилань
на неможливість застосування інших
методів.

З наведеного в оскаржуваному рішенні
обґрунтування вбачається, що митна
вартість, визначена за резервним
методом, попередні методи не
застосовані: « метод 1- відповідно до
вимог ч. 3 ст. 53 та ч. 6 ст. 54 МКУ; методи 2а,
2б - у зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари з урахуванням вимог
ст. 59, 60 МКУ; методи 2в, 2г - через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості, МД від 03.10.2013
№112050000/2013/26024».

Відповідно до статті 57 Кодексу,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, відповідач у оскаржуваному
рішенні послався на неможливість
застосування другого та третього
методів у зв'язку з відсутністю
інформації. Натомість, в тому ж рішенні
відповідач послався на визначення
митної вартості з застосуванням
митної вартості товарів, подібних за
якісними характеристиками.

Таким чином, оскаржуване рішення
містить протилежні визначення про
відсутність інформації щодо подібних
товарів та застосування такої
інформації одночасно.

Судом було витребувано та оглянуто в
судовому засіданні витяг з Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України (далі - ЄАІС ДМСУ)
щодо товару за кодом , ввезеного
на митну територію України в період з
08.07.2013р. по 08.10.2013р.

Наданий витяг містить інформацію про
ввезення товару за таким кодом за
поданими деклараціями, в усіх випадках
співставними партіями, у деяких
випадках товар ввозився з Китаю, при
цьому виробником імпортованого товару
виступав контрагент позивача - Shandong,
Китай, тобто був ідентичним.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку
доведення встановлює презумпцію
правомірності дій позивача та
наявність протиправності в діях
суб'єкта владних повноважень, яка має
бути спростована відповідачем певними
засобами доказування. Отже, для
доведення правомірності своїх дій
відповідачами має бути надано докази
неможливості як визначення митної
вартості за першим методом, так і
неможливості застосування другого та
третього.

Відповідачем не було повідомлено
наявних застережень щодо неможливості
використання зазначеної у
вищенаведених позиціях інформації для
визначення митної вартості за методами
щодо ідентичних чи аналогічних
товарів.

Отже, є протиправним визначення
відповідачем позивачу митної вартості
за резервним методом, при наявній
можливості для застосування методу
визначення митної вартості за методами
щодо ідентичних чи аналогічних
товарів, у зв'язку з чим позовні вимоги
про скасування оскаржуваних рішень
вбачаються судом обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росшина»
задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської регіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів №100260000/2013/200624/2 від
08.10.2013р.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян