Справа № 810/4956/13-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді Мамчура
Я.С.

суддів
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.

при секретарі Гімарі
Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві у відповідності до положень ст.41
КАС України без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства «Баришівкатепломережа»
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з Комунального
підприємства «Баришівкатепломережа»
на його користь адміністративно
господарські санкції у розмірі 41 028,57
грн. та пеню за порушення строків їх
сплати в сумі 1215,08 грн.

В обґрунтування поданого
адміністративного позову, позивач
вказує на те, що відповідачем не
виконано передбачений Законом України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» норматив робочих
місць для інвалідів.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову
повністю, посилаючись на те, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги,
позивач вказує на те, що відповідачем
не виконано норматив робочих місць для
інвалідів та не створено одне робоче
місце для інваліда. Так, відповідно до
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
відповідачем створено та
працевлаштовано два інваліда, в той час
як норматив робочих місць для
інвалідів складає три робочих місця
(70х0,04).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається,
що КП «Баришівкатепломережа»
зареєстроване як юридична особа та
використовує найману працю.

Відповідно до звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу (осіб) КП
«Баришівкатепломережа» становить 70
чоловік, з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлені інвалідність - 2. Кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до ст.19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України».

Відповідно до розрахунку позивача
кількість робочих місць, які у
відповідності до ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в України» повинні бути
зайняті працівниками - інвалідами у
відповідача має складати - 3. Отже, на
думку позивача відповідачем
протиправно не працевлаштовано 1
інваліда.

Вважаючи, що відповідачем не виконано
4-х відсоткового нормативу робочих
місць, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції вказав на те, що відповідачем
виконані вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» та створені
робочі місця для інвалідів, про що
надано інформацію до Білоцерківського
міського центру зайнятості. Обов'язок
працевлаштування працівників, зокрема,
і інвалідів покладено на центральний
орган виконавчої влади з питань праці
та соціальної політики, яким є
відповідний центр зайнятості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового
складу за рік, а якщо працює від 8 до 25
осіб, - у кількості одного робочого
місця.

З аналізу наведеного можна зробити
висновок про те, що на роботодавця, який
використовує найману працю покладено
обов'язок по виділенню та створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Як вбачається зі звіту відповідача про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік, в КП «Виробниче
управління житлово-комунального
господарства -1» створено 4 робочих
місця для інвалідів, що відповідає 4%
відсотковому нормативу, передбаченого
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України».

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи
до державної служби зайнятості (ч.1
ст.18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України»).

Тобто, даною нормою визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Положеннями ст.18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» не покладено на
роботодавця обов'язку самостійно
здійснювати пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
підприємстві.

Така ж позиція викладена і в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 22 травня 2013 року К/9991/66369/11, від 15
січня 2013 року К/9991/2709/11, від 16 січня 2013
року К/9991/90883/11, від 16 листопада 2011 року
К/9991/12183/11.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
відповідачем до Білоцерківського
міського центру зайнятості Київської
області протягом 2012 року подавалися
звіти про наявність вакансій станом на:
18 грудня 2012 року; 15 листопада 2012 року; 15
жовтня 2012 року; 13 вересня 2012 року; 13
серпня 2012 року; 16 липня 2012 року;

Зі змісту даних звітів вбачається, що
відповідач повідомляв Білоцерківський
міський центр зайнятості Київської
області про наявність у нього робочих
місць для інвалідів про що зазначено в
графі «примітка».

Відповідно до п. п. 3,4 ч.3 Указу
Президента України від 16 січня 2013 року
№19/2013, яким затверджено положення «Про
Державну службу зайнятості України»,
основними завданнями Державну службу
зайнятості України є, зокрема, сприяння
громадянам у підборі підходящої
роботи; надання роботодавцям послуг з
добору працівників.

Відповідно до листа Баришівського
районного центру зайнятості Київської
області від 27 червня 2013 року №01-179 КП
«Баришівкатепломережа» протягом 2012
року подавало звіти в центр зайнятості
про наявність наступних вакансій для
осіб з обмеженими фізичними
можливостями: «оператор з
обслуговування теплових мереж»;
«електрогазозварник»; «слюсар з
обслуговування теплових мереж». У
звязку з відсутністю на обліку в центрі
зайнятості осіб - інвалідів, які мають
дані спеціальності заявлені
відповідачем вакансії зайняті не були
(а.с. 27).

З даного листа вбачається, що
відповідачем протягом 2012 року створено
три робочих місяця для інвалідів та які
не були зайняті у звязку з відсутністю
працівників - інвалідів з відповідними
спеціальностями.

Отже, відповідач прозвітував до
Баришівського районного центру
зайнятості Київської області про
наявність у нього робочих місць для
інвалідів, однак позивачем не виконано
покладені на нього завдання по підбору
працівників - інвалідів для КП
«Баришівкатепломережа».

Матеріали справи не містять належних
доказів порушення відповідачем вимог
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України» та невиконання 4-х
відсоткового нормативу робочих місць
для інвалідів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що адміністративний позов є
необгрунтваним та не підлягає
задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування
не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 196, 198, 200, 205, 206, 212
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

Повний текст виготовлено 27.01.14 року.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.