Справа № 2а/2608/973/12
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2608/973/12
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур І.В.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіна М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 02 листопада 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до суду до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 02 листопада 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є вдовою учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, смерть
якого пов'язана з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджується висновком №9/05 від
24.05.2005 року.

У червні 2012 року позивач особисто
звернулася на прийом до УПФУ
Святошинського району м. Києва з
проханням перевести її на пенсію
чоловіка відповідно до норм чинного
законодавства та розрахувати який саме
розмір пенсії вона буде отримувати. Але
їй повідомили, що не має сенсу
переходити на пенсію чоловіка, так як
його пенсія має бути 845 гривень тобто
менша за пенсії позивача. Коли позивач
звернулася письмово, то письмову
відповідь їй так і не надали.

У зв'язку з цим просить суд зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
призначити та виплачувати пенсію у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії у розмірі 50 % від
мінімальної пенсії за віком у суворій
відповідності до статей 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із застосування мінімального розміру
пенсії за віком, передбаченого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позивачу ОСОБА_3, як вдові
померлого інваліда 3 групи, учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ОСОБА_4,
починаючи з 1 березня 2012 року.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ст.52 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щомісячна компенсація в
разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Під час розгляду справи апеляційним
судом було витребувано пенсійну справу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно вивчених матеріалів справи,
колегією суддів було встановлено, що
ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ
Святошинського району та отримує
пенсії по інвалідності з 05.04.2005 року.

Так, з пенсійної справи ОСОБА_3
вбачається відсутність нарахування їй
пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії у розмірі
50 % від мінімальної пенсії за віком у
суворій відповідності до статей 50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Позивачу
ОСОБА_3, як вдові померлого інваліда 3
групи, учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС згідно ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» ОСОБА_4, починаючи з 1
березня 2012 року.

З апеляційної скарги відповідача
вбачається що позивач ОСОБА_3 станом на
27.11.2012 року не зверталась до Управління
з заявами про переведення її на пенсію
по втраті годувальника, як вдови
ліквідатора ЧАЕС, і не отримувала
жодної відмови. З чого стає
незрозумілим: її звернення до суду для
зобов'язання Управління вчинити певні
дії, в яких їй не було відмовлено.

Після вивчення пенсійної справи
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
було встановлено, що на момент
призначення позивачу пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, померлому
годувальнику, інваліду ЧАЕС Ш групи, не
була встановлена пенсія по
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсії за віком, та додаткової пенсії
за віком у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Годувальник - ОСОБА_4, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на час смерті
отримував пенсію по інвалідності 3
групи відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
аварії на ЧАЕС». За життя годувальнику
не було призначено пенсію по
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсії за віком, та додаткової пенсії
за віком у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком. Тобто, пенсія
померлому годувальнику, ОСОБА_4, в
мінімальних розмірах, встановлених
статтями 54 та 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», не
розраховувалась та не вплачувалась.

Як вбачається з матеріалів справи,
розрахунок пенсії у зв'язку із втратою
годувальника провадився із заробітної
плати одержаної годувальником за
роботу в зоні відчуження, із розрахунку
50 % від даного заробітку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції не врахував
вищезазначені факти та норми чинного
законодавства, що і призвело до
порушення норм матеріального права при
винесення рішення по даній справі.

Таким чином, колегією суддів було
встановлено, що судом першої інстанції
неправомірно було встановлено
позивачу розмір пенсії у зв'язку із
втратою годувальника в розмірі 6
мінімальних пенсії за віком, та
додаткової пенсії за віком у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, тобто від
пенсії, яка позивачу ніколи в таких
розмірах не призначалась та не
виплачувалась.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а постанову
суду першої інстанції - скасувати.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва -
задовольнити.

Постанову Святошинського районного
суду міста Києва 02 листопада 2012 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову якою у
задоволені адміністративного позову
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва про зобов'язання вчинити дії -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено
24.01.2014 року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя

Романчук О.М

Судді:

Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.