Справа № К/9991/39786/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року
м. Київ К/9991/39786/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Новгород-Сіверське хлібоприймальне
підприємство»

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06.10.2009 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2010 р.

у справі №2а-11072/09/2570

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Новгород-Сіверське
хлібоприймальне підприємство»

до Державної податкової інспекції у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Відкрите акціонерне товариство
«Новгород-Сіверське хлібоприймальне
підприємство» (далі-позивач)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області
(далі-відповідач) про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06.10.2009 р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.12.2010 р., у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено виїзну планову перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2008 р. по 31.03.2009 р., валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2008
р. по 31.03.2009 р., про що складено акт від
10.08.2009 р. №388/23/17/00957086, яким встановлено
порушення позивачем пп.7.3.1 п.7.3 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», у результаті чого завищено
від'ємне значення з ПДВ за липень 2008
року у сумі 50 074,00 грн., занижено податок
на додану вартість за липень 2008 року у
сумі 158 907,00 грн., занижено від'ємне
значення різниці між сумою податкових
зобовязань та податкового кредиту у
періоди, що перевірялись на загальну
суму 137 518,00 грн.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом було прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
від 21.08.2009 р. №/0, яким визначено
позивачу суму податкового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
238 360,50 грн., з яких 158 907,00 грн. за основним
платежем та 79 453,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як вбачається зі встановлених судовими
інстанціями обставин справи, зокрема,
акта перевірки, податковим органом у
ході проведеної перевірки було
встановлено заниження позивачем
задекларованих показників, що
оподатковуються за ставкою 20%, крім
імпорту товарів за червень 2008 року у
сумі 105,00 грн., липень 2008 року у сумі 208
981,00 грн., вересень 2008 року у сумі 2,00 грн.,
лютий 2009 року у сумі 93,00 грн., завищення
за лютий 2008 року у сумі 148,00 грн.,
березень 2008 року у сумі 1879,00 грн.,
серпень 2008 року у сумі 208 981,00 грн.,
жовтень 2008 року у сумі 3,00 грн.,
підприємством невірно зазначено
податок на додану вартість внаслідок
невірного включення в розрахунок
податкових зобовязань суми ПДВ від
попередньої оплати за товари та
невірно визначено податок на додану
вартість від продажу основних фондів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є засновником ТОВ
«Новгород-Сіверський елеватор».
Статутний фонд ТОВ
«Новгород-Сіверський елеватор» до дня
реєстрації змін до установчих
документів становив 46 000,00 грн.
Державним реєстратором 17.07.2008 р.
проведено державну реєстрацію змін до
установчих документів ТОВ
«Новгород-Сіверський елеватор» у
зв'язку зі зміною розміру статутного
фонду. Розмір внеску до статутного
фонду станом на 17.07.2008 р. згідно
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
а саме ТОВ «Новгород-Сіверський
елеватор» склав 1 090 905,00 грн.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій встановлено, що складання
акту прийому-передачі основних засобів
та їх передача між суб'єктами
господарювання здійснені 01.07.2008 р.

У відповідності до приписів пп.7.3.1 п.7.3
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а в разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Зміст наведених норм, а також
встановлення судовими інстанціями
того факту, що фактична реалізація
позивачем основних фондів відбулась у
липні 2008 року, про що свідчить акт
прийому-передачі, дані реєстраційної
картки позивача, тоді як податок на
додану варітьсь включений до
податкових зобов'язань тільки у серпні
2008 року, дає підстави погодитись із
висновком про порушення позивачем
вимог пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Новгород-Сіверське хлібоприймальне
підприємство» залишити без
задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06.10.2009 р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2010 р. у
справі №2а-11072/09/2570 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.