Справа № К/9991/798/12-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/798/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненко А.О.

Донця О.Є

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 11 серпня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Алчевського міського центру
зайнятості про визнання дій щодо
відмови у здійсненні реєстрації як
особи, що шукає роботу незаконними,
стягнення моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся із позовом про
визнання дій щодо відмови у здійсненні
реєстрації як особи, що шукає роботу
незаконними, стягнення моральної
шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є безробітним, проте
відповідач відмовляться ставити його
на облік.

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 11 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25 березня 2011 року
ОСОБА_2 звернувся до Центру зайнятості
для отримання статусу безробітного, в
чому йому було відмовлено, оскільки
він, згідно даних Єдиного державного
реєстру, зареєстрований як фізична
особа - підприємець в стані припинення
підприємницької діяльності та
відповідно відноситься до зайнятого
населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі що шукають роботу.
Згідно п. 5 ст. 2 Закону порядок
реєстрації громадян, які шукають
роботу визначається Кабінетом
Міністрів України. Постановою КМУ від
14.02.07 № 219, із змінами та доповненнями
затверджено Порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу,
безробітних (далі Порядок № 219).

Відповідно п. 2 Порядку № 219 незайняті
громадяни, які звертаються до
державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні,
підлягають реєстрації. Зайняті
громадяни, які бажають змінити
професію або місце роботи,
влаштуватися на роботу за сумісництвом
і звернулися до державної служби
зайнятості, підлягають обліку. Під час
прийому таких громадян працівник
центру зайнятості проводить
консультацію та надає інформацію,
пов'язану з працевлаштуванням, про що
робить відповідний запис у картці.

Згідно із Порядком № 219 під час
проведення реєстрації громадянина
працівник центру зайнятості із
застосуванням автоматизованої системи
заповнює персональну картку особи, що
звернулась до центру зайнятості, в якій
зазначаються особисті дані такої
особи, у тому числі відношення до
зайнятості.

Відповідно до п. «б» п. 3 ст. 1 Закону,
підприємці належать до зайнятої
категорії населення.

Згідно з ч. 7 ст. 59 ГК України скасування
державної реєстрації позбавляє
суб'єкта господарювання статусу
юридичної особи і є підставою для
вилучення його з державного реєстру.
Суб'єкт господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач зареєстрований
як фізична особа - підприємець в стані
припинення підприємницької
діяльності, з огляду на що Центр
зайнятості діяв правомірно
відмовляючи у реєстрації ОСОБА_2, як
особи, що шукає роботу.

Враховуючи вищезазначене суд першої
інстанції з рішенням якого погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
вірного висновку, що Центром
правомірно відмовлено у наданні ОСОБА_2
статусу безробітного, оскільки він як
фізична особа-підприємець відноситься
до зайнятого населення, а в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відсутній
запис про скасування державної
реєстрації ФОП ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи порушено норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без змін, якщо визнає,
що судами не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Алчевського
міського суду Луганської області від 11
серпня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копії особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст. 237-239
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець