Справа № 13/774/08-АП
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 січня 2014 року м. Київ
В/800/233/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Пилипчук
Н.Г.

суддів Бившевої Л.І.

Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши заяву Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
10.10.2013

у справі № 13/774/08-АП

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
феросплавів»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у
м.Запоріжжі, Управління Державної
казначейської служби України у
м.Запоріжжі

про визнання протиправною
бездіяльності, стягнення
заборгованості з податку на додану
вартість за декларацією з ПДВ за липень
2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

СДПІ з обслуговування великих
платників у м.Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, яка є правонаступником
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м.Запоріжжя, подала заяву
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10.10.2013 з мотивів
неоднакового застосування цим судом
одних тих самих норм матеріального
права: п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1, п.п.
7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР, що призвело до ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах: ухвали, щодо
якої подана заява про перегляд, та
ухвал Вищого адміністративного суду
від 23.02.2010 у справі № 32/46-А за позовом
ЗАТ «Євротек» до ДПІ у Солом'янському
районі м.Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення та
від 28.04.2011 у справі № 7/134-135-2007 за позовом
ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської ОДПІ в Закарпатській
області про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
аналіз наведених судових рішень судів
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що судом касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права при
вирішенні справ у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів вважає за
правильне відмовити у допуску справи
до провадження для перегляду Верховним
Судом України судових рішень, зважаючи
на таке.

Заявник, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права посилається на
справу № 7/134-135-2007 за позовом ЗАТ
«Мукачівській лісокомбінат» до
Мукачівської ОДПІ у Закарпатській
області про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень, в якій
підставою для зменшення бюджетного
відшкодування податкова інспекція
визначала порушення контрагентами
позивача вимог податкового
законодавства щодо сплати податку до
бюджету.

Проте, Верховний Суд України вже
неодноразово висловлював правову
позицію щодо правомірності зменшення
податковими органами сум податкового
кредиту та бюджетного відшкодування з
визначених податковим органом
вказаних вище підстав.

Зокрема, у постанові Верховного
Суду України від 31.01.2011 у справі за
позовом ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення у подібних
правовідносинах Верховний Суд України
дійшов висновку про те, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту. Вимога пункту 1.8
статті 1 Закону №168/97-ВР щодо надмірної
сплати ПДВ як необхідної умови
повернення з бюджету сум цього податку
його платникові стосується саме цього
платника і сплати ним податку у ціні
придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Верховний Суд України вказав, що
така правова позиція узгоджується з
правовими позиціями Верховного Суду
України при вирішенні спорів цієї
категорії. Так, у постановах Верховного
Суду України від 09.09.2008 у справі №
21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10
Судова палата в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання щодо сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Верховний Суд України у постанові
від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
наголосив на тому, що такий висновок
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Відповідно до частини першої
статті 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Надана податковою інспекцією в
обґрунтування неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
ухвала Вищого адміністративного суду
України від 23.02.2010, якою судові рішення
судів попередніх інстанцій скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції, не вирішує спору
по суті і свідчить про неповноту
встановлення судами попередніх
інстанцій обставин справи.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі виключає
висновок про ухвалення різних судових
рішень у подібних правовідносинах з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, оскільки зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності визначається обставинами
кожної справи, а ухвала суду касаційної
інстанції про направлення справи на
новий розгляд не розв'язує спору по
суті.

Зважаючи на вищевикладене, судова
колегія не вбачає підстав для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів в
допуску справи до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10.10.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Н.Г. Пилипчук

Л.І. Бившева

Л.В. Ланченко

О.М. Нечитайло

Ю.І. Цвіркун