Справа № 805/16880/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/16880/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційні
скарги відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Маріуполі Донецької області та
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р. в
справі № 805/16880/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Маріуполі
Донецької області про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області (далі -
УПФУ) звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Маріуполі
Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 633,60 грн., в
обґрунтування якого зазначило про
неприйняття відповідачем до заліку сум
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника за
період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р., виплачених
громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.
позовні вимоги задоволені частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача кошти по виплаченій пенсії
ОСОБА_2 за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р. в
розмірі 450 грн., в решті позовних вимог
відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій він просить постанову суду першої
інстанції скасувати в частині відмови
в задоволенні позову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. В
обґрунтування позову зазначає, що
судом порушено норми матеріального
права. Зазначає, що частково
відмовляючи в задоволенні вимог, судом
не прийнято до уваги вимоги Угоди про
гарантії прав громадян
держав-учасників Співдружності
Незалежних держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 р., яка
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
законодавством держав-учасників.

Відповідачем також подана апеляційна
скарга, в який він просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволених вимог та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Відповідач вказує, що громадянину
ОСОБА_2 нараховано пенсії по
документам, які не відповідають
вимогам діючого законодавства. Наданий
акт форми Н-1 не завірено належним
чином, не вказано діагнозу та травми.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційних скарг матеріалами справи,
приходить до висновку, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013
р. сплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадянам ОСОБА_2 в
розмірі 450 грн. та ОСОБА_3 в сумі 183,60 грн.
Ці суми включені позивачем до
відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особовим справам потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але відповідачем не
прийняті до заліку.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 є інвалідом, а тому має право на
отримання пенсії, в порядку,
встановленому Законом, пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, а тому належним
страховиком, який повинен надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що нещасний випадок з
ОСОБА_3 стався на території Російської
Федерації, у відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не виникає
зобов'язання по відшкодуванню витрат в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації про
трудову діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від 14
січня 1993 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
громадянином України.

27.12.1983р. ОСОБА_2 отримана виробнича
травма на підприємстві «Пролетарська
МПМК, Целинского ССК» м. Пролетарськ
Ростовської області, Російська
Федерація, що підтверджується актом
про нещасний випадок на виробництві
від 30.12.1983 р. № 2.

Пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_2 призначена в 1984 р.

13.03.2011 р. ОСОБА_3 отримав виробничу
травму на підприємстві ВАТ
«Сибкомплектмонтаж» м. Новий Уренгой,
Російська Федерація, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 23.03.2011 р. № 1.

Пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_3 призначена в 2011 році. З акту
форми Н-1 про нещасний випадок на
виробництві вбачається, що нещасний
випадок з ОСОБА_3 стався на території
Російської Федерації.

Відповідач відмовився прийняти до
заліку суму витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві (основний розмір та
витрати на виплату та доставку) .

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ,
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-XIV), яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону № 1105-XIV та
законів України «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтями 21, 28 Закону № 1105-XIV
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку виплатити
особам, які мають на це право, зокрема,
пенсію по інвалідності у зв'язку із
трудовим каліцтвом або
профзахворюванням.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів ОСОБА_3 13 березня 2011
р. отримав виробничу травму на
підприємстві ВАТ «Сибкомплектмонтаж»
м. Новий Уренгой, Російська Федерація
(акт про нещасний випадок на
виробництві № 1 від 23 березня 2011 р.), 27
грудня 1983 року ОСОБА_2 отримав
виробничу травму на підприємстві
«Пролетарська МПМК, Целинского ССК» м.
Пролетарськ, Ростовська область (акт
про нещасний випадок на виробництві № 2
від 30 грудня 1983 р.).

Пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_2 призначено в 1984 р., пенсію по
інвалідності ОСОБА_3 призначено в 2011 р.

Наведені обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи
документами та встановлені Донецьким
окружним адміністративним судом в ході
розгляду справи № 805/5709/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в у м. Маріуполі
про стягнення сум витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року в
сумі 725,40 грн., а тому, відповідно до
вимог ст. 71, 72 Кодексу
адміністративного судочинства,
доказуванню не підлягають.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Сфера дії цього Закону поширюється на
категорію осіб, щодо відшкодування
витрат на виплату пенсій якої виник
спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у випадку
відшкодування витрат на виплату пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_2,
призначеної в 1984 р., страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги позивача про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату пенсії по трудовому
каліцтву, призначеної ОСОБА_3,
виплаченої за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013
р. в розмірі 183,60 грн.. задоволенню не
підлягає, оскільки каліцтво ОСОБА_3
отримано в 2011 р. на території іноземної
держави.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції. Таким
чином, колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Маріуполі
Донецької області та управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р. в
справі № 805/16880/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р. в
справі № 805/16880/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Маріуполі
Донецької області про стягнення
заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць
І.Д.

Бишов М.В.