Справа № К/9991/3344/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/3344/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Білопільської
районної державної адміністрації
Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 11 червня 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року у справі № 2а-65/10/1870 за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Сумській області до Білопільської
районної державної адміністрації
Сумської області про зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року Контрольно-ревізійне
управління в Сумській області
звернулось із позовом до Білопільської
районної державної адміністрації
Сумської області, з урахуванням
уточнення позовних вимог, про внесення
змін до кошторису на 2010 рік в частині
зменшення асигнувань за кодами
економічної класифікації видатків -
КЕКВ 1111 «Заробітна плата» в загальній
сумі 28612,40 грн., за КЕКВ 1120 «Нарахування
на заробітну плату» в розмірі 10357,60 грн.,
за КЕКВ 1134 «Оплата послуг» (послуги
зв'язку) в розмірі 9677,00 грн., за КЕКВ 1134
«Оплата послуг» (транспортні послуги) в
розмірі 2880,00 грн., за КЕКВ «Предмети,
матеріали, обладнання та інвентар, у
тому числі м'який інвентар та
обмундирування» (придбання
паливно-мастильних матеріалів) в сумі
1568,00 грн.

Позовні вимоги КРУ в Сумській області
обґрунтовані тим, що станом на дату
звернення з позовом вимога про
усунення виявлених в ході ревізії
порушень відповідачем не виконана, що є
підставою для зобов'язання усунення
порушень в судовому порядку.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 11 червня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року, позовні вимоги КРУ в Сумській
області задоволено. Зобов'язано
Білопільську районну державну
адміністрацію Сумської області внести
зміни до кошторису на 2010 рік в частині
зменшення асигнувань за КЕКВ 1111
«Заробітна плата» в загальній сумі
28612,40 грн., за КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» в розмірі 10357,60 грн., за
КЕКВ 1134 «Оплата послуг» (послуги
зв'язку) в розмірі 9677,00 грн., за КЕКВ 1134
«Оплата послуг» (транспортні послуги) в
розмірі 2880,00 грн., за КЕКВ «Предмети,
матеріали, обладнання та інвентар, у
тому числі м'який інвентар та
обмундирування» (придбання
паливно-мастильних матеріалів) в сумі
1568,00 грн.

Мотивуючи рішення, суди першої та
апеляційної інстанцій вказували на
порушення відповідачем вимог п., п. 20, 22,
29 постанови Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002р. № 228 «Про затвердження
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ», а також п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р.
№ 179 «Про упорядкування апарату
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Білопільська РДА Сумської
області звернулась з касаційною
скаргою, у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить вказані
рішення змінити в частині зобов'язання
внесення змін до кошторису в частині
зменшення асигнувань за КЕКВ 1111
«Заробітна плата» у розмірі 28612,4
грн., за КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» в сумі 10357,6 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 27.01.2009 р. по
25.02.2009р. КРУ в Сумській області
здійснено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Білопільської РДА Сумської області за
період з 01.01.2007р. по 31.12.2008р., за
результатами якої складено акт від
25.02.2009р. № 08-10-02/2.

Під час здійснення ревізії виявлено, що
понад обґрунтовану потребу у 2007-2008рр.
відповідачем профінансовано за КЕКВ 1111
«Заробітна плата» в загальній сумі
28612,40 грн., за КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» - 10357,60 грн. Також,
внаслідок неврахування авансового
платежу за послуги зв'язку
відповідачем затверджено асигнувань
за КЕКВ 1138 на загальну суму 9670,00 грн.,
які перерозподілено за КЕКВ 1131 в сумі
2000,00 грн., за КЕКВ 1135 - 2000,00 грн., КЕКВ 1137 -
1664,00 грн., КЕКВ 1138 - 1513,00 грн., КЕКВ 1139 -
1000,00 грн., КЕКВ 1140 - 1500,00 грн. та
використано установою в повному обсязі
за відповідними кодами економічної
класифікації, чим порушено вимоги п., п.
20, 22, 29 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.02.2002р. № 228 «Про
затвердження Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ».

Зі змісту акту ревізії вбачається, що у
2007-2008рр. в штатних розписах відділів
містобудування, архітектури, ЖКГ та
розвитку інфраструктури, чисельністю 4
штатні одиниці, і відділу з питань
молоді та спорту, кількістю 3 штатні
одиниці, наявні штатні посади
заступників начальників цих відділів,
що суперечить вимогам п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р.
№ 179 «Про упорядкування апарату
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій».

23.03.2009р. позивачем висунуто вимогу №
08-13/1398 про усунення вказаних порушень
та надання інформації про стан
виконання вимоги до 23.04.2009р.

Головні завдання державної
контрольно-ревізійної служби
визначені ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», як здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону
головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право, зокрема, - перевіряти у
підконтрольних установах грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); -
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; - у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п. 20 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основні
вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ (надалі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002р. № 228, під
час визначення обсягів видатків та/або
надання кредитів з бюджету
розпорядників нижчого рівня головні
розпорядники повинні враховувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, виходячи з її основних
виробничих показників і контингентів,
які встановлюються для установ
(кількість класів, учнів у школах, ліжок
у лікарнях, дітей у дошкільних закладах
тощо), обсягу виконуваної роботи,
штатної чисельності, необхідності
погашення дебіторської і
кредиторської заборгованості та
реалізації окремих програм і намічених
заходів щодо скорочення витрат у
плановому періоді.

Пунктом 22 зазначеного Порядку
передбачено, що показники видатків або
надання кредитів з бюджету, що
включаються до проекту кошторису,
повинні бути обґрунтовані
відповідними розрахунками за кожним
кодом економічної класифікації
видатків або класифікації
кредитування бюджет і деталізовані за
видами та кількістю товарів (робіт,
послуг) із зазначенням вартості за
одиницю.

Згідно з ч. 2 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 12.03.2005р. № 179 «Про
упорядкування апарату центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій», в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
начальник відділу (як самостійного, так
і у складі управління чи департаменту)
може мати не більш як одного
заступника. Така посада може вводитись
у разі, коли чисельність працівників у
відділі не менш як 7 одиниць.

Зі змісту касаційної скарги
Білопільської РДА Сумської області
вбачається, що рішення судів
попередніх інстанцій оскаржуються в
частині зобов'язання внести зміни до
кошторису та зменшити асигнування за
КЕКВ 1111 «Заробітна плата» у розмірі
28612,4 грн., за КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» в сумі 10357,6 грн.

При цьому відповідач вказував, що для
вирішення спірних правовідносин п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.03.2005р. № 179 застосуванню не
підлягає, оскільки вказаним
нормативно-правовим актом регулюється
склад апарату міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
утворюються відповідні структурні
підрозділи (якщо інше не передбачено
актами, що мають вищу юридичну силу), й
той час, як Білопільська РДА Сумської
області є місцевим органом виконавчої
влади.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, виконавчу владу
в областях, районах, районах Автономної
Республіки Крим, у містах Києві та
Севастополі здійснюють обласні,
районні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації. Місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.
Особливості здійснення виконавчої
влади у містах Києві та Севастополі
визначаються окремими законами
України.

Скаржник зазначав, що ст. 5 вказаного
Закону передбачено, що склад місцевих
державних адміністрацій формують
голови місцевих державних
адміністрацій. У межах бюджетних
асигнувань, виділених на утримання
відповідних місцевих державних
адміністрацій, їх голови визначають
структуру місцевих державних
адміністрацій. Рекомендаційні
переліки управлінь, відділів та інших
структурних підрозділів місцевих
державних адміністрацій, а також
типові положення про них
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Отже, на думку відповідача, головою
Білопільської РДА Сумської області
правомірно введено посади заступників
відділів містобудування, архітектури,
ЖКГ та розвитку інфраструктури, з
питань молоді та спорту.

Колегія суддів вважає безпідставними
ствердження скаржника та зазначає, що,
виходячи з аналізу постанови Кабінету
Міністрів України від 12.03.2005р. № 179 «Про
упорядкування апарату центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій», її
положення поширюються також на міські
та районні державні адміністрації.

Зокрема, ч. 2 п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 12.03.2005р. № 179
визначено, що у складі апарату районних
державних адміністрацій, їх
самостійних управлінь, відділів та
інших структурних підрозділів,
територіальних підрозділів
центральних органів виконавчої влади в
районах та містах обласного значення
можуть утворюватися (якщо інше не
передбачено актами, що мають вищу
юридичну силу) відділи з чисельністю
працівників не менш як 3 одиниці та
сектори з чисельністю працівників не
менш як 2 одиниці.

Разом з тим, посада заступника
начальника відділу може вводитись лише
за умови наявності не менше 7
працівників в такому відділі, що не
було дотримано відповідачем.

Також, п. 6 постанови зобов'язано
центральні та місцеві органи
виконавчої влади здійснити у
двомісячний строк заходи щодо
приведення у відповідність з цією
постановою структури, номенклатури
посад та чисельності працівників
структурних підрозділів.

Приймаючи до уваги те, що голова
місцевої державної адміністрації у
своїй діяльності повинен керуватись
Конституцією України, законами України
та підзаконними нормативно-правовими
актами, невиконання вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р.
№ 179 є незаконним.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
задоволення касаційної скарги судова
колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Білопільської
районної державної адміністрації
Сумської області залишити без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: