Справа № К/9991/55154/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/9991/55154/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Калінінському районі м.
Донецька на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2011 року у справі №2а-16252/10/0570
за позовом Державної податкової
інспекції у Калінінському районі м.
Донецька до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анігіус» про
визнання недійсним запису та
свідоцтва,

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у
Калінінському районі м. Донецька
звернулась з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Анігіус»
в якому просила:

- визнати недійним запис про проведення
державної реєстрації через порушення
закону, допущеного при створенні
юридичної особи, який не можна усунути
з моменту реєстрації, тобто з 06.08.2009
року №0033681;

- визнати недійним свідоцтво платника
ПДВ №100241324, видане ТОВ «Анігіус» ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька з
21.08.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
створенні ТОВ «Анігіус» надано до
податкової інспекції неправдиві дані
про засновників для отримання
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість для
здійснення діяльності, чим були
порушені норми податкового
законодавства, .

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Державна податкова інспекція у
Калінінському районі м. Донецька
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ «Анігіус» є
юридичною особою відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи від 12.08.2009 року
№2033681 та довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Згідно
довідки про взяття на облік платника
податків, ТОВ «Анігіус» взято на облік
в ДПІ у Калінінському районі
м. Донецька 07.08.2009 року за №21993.

28.01.2010 р. відібрані пояснення у ОСОБА_4,
який є засновником та директором ТОВ
«Анігіус». З пояснень випливає, що
ОСОБА_4 не є директором ТОВ «Анігіус»,
на дане підприємство працювати не
влаштовувався, господарську
діяльність вищевказаного підприємства
не здійснював, бухгалтерські та
податкові документи, податкові
декларації в якості керівника від
імені ТОВ «Анігіус» ніколи не
підписував. Про наявність даного
підприємства, дізнався від працівників
податкової міліції. В липні-серпні 2009
року в районі магазину «Вест» який
знаходиться за адресою: м. Первомайськ,
кв. 40 років Перемоги, до ОСОБА_4 підійшли
два чоловіка, років тридцяти. Один із
них назвався ОСОБА_5. ОСОБА_5
запропонував мені торгувати і
комп'ютерною технікою. Для офіційного
оформлення на роботу ОСОБА_5 ОСОБА_4
віддав оригінал і копію паспорта.
ОСОБА_5 попросив підписати документи,
які ОСОБА_4 не читаючи підписав.

Вважаючи, що під час державної
реєстрації були грубо порушені вимоги
чинного законодавства, Державна
податкова інспекція у Калінінському
районі м. Донецька звернулась з позовом
до ТОВ «Анігіус» про визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації та свідоцтва
платника ПДВ.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій вмотивували свої висновки
тим, що позовні вимоги Державної
податкової інспекції у Калінінському
районі м. Донецька про визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації та свідоцтва
платника ПДВ являються безпідставними,
неправомірними та не ґрунтуються на
законодавчих нормах.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаними висновками
судів та вважає їх обґрунтованими,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною другою статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» передбачені підстави
для постановлення судового рішення
щодо припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, а саме: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що
заборонена законом; невідповідність
мінімального розміру статутного фонду
юридичної особи вимогам закону;
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним
місцезнаходженням.

Згідно частини 2 статті 110 Цивільного
кодексу України вимога про
ліквідацію юридичної особи на підставі
визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації
через порушення закону, допущені при
створенні юридичної особи, які не можна
усунути, може бути пред'явлена до суду
органом, що здійснює державну
реєстрацію, а також учасником
юридичної особи.

Враховуючи, що Державна податкова
інспекція у Калінінському районі м.
Донецька не довела суду належними та
допустимими доказами те, що у ОСОБА_4
відсутній намір зареєструвати ТОВ
«Анігіус» та підписання ним документів
під впливом обману, а єдиною підставою
для визнання недійсним запис про
проведення державної реєстрації ТОВ
«Анігіус» фактично є копія пояснень
ОСОБА_4, колегія суддів вважає
правильними висновки судів про
безпідставність позовних вимог.

Відповідно до положень п.9.8 ст.9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» реєстрація як платника
податку діє до її анулювання, яка
відбувається у випадках, якщо, зокрема
згідно підпункту «г» особа,
зареєстрована як платник податку, не
надає податковому органу декларації з
цього податку протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців або
подає таку декларацію (податковий
розрахунок), яка (який) свідчить про
відсутність оподатковуваних поставок
протягом такого періоду, а також у
випадках, визначених законодавством
стосовно порядку реєстрації суб'єктів
господарювання. Анулювання
реєстрації на підставах, визначених у
підпункті «ґ» цього пункту,
здійснюється за ініціативою
відповідного податкового органу або
такої особи. Платник податку
зобов'язаний повернути податковому
органу реєстраційне свідоцтво,
зокрема, якщо анулювання реєстрації
здійснюється за ініціативою
податкового органу - протягом
двадцяти календарних днів від дня
прийняття рішення про анулювання. У
цьому випадку затримка у поверненні
такого свідоцтва прирівнюється до
затримки у наданні податкової
звітності з цього податку.

Здійснюючи реєстрацію особи як
платника податку на додану вартість,
держава в особі органу державної
податкової служби започатковує
виникнення між нею і цією особою
податкового правовідношення, на
підтвердження чого видає цій особі
свідоцтво платника податку на додану
вартість.

Останнє є лише підтвердженням
правового статусу особи, породженого
фактом виникнення вказаного
правовідношення, а не актом, через який
орган державної виконавчої влади
реалізує свої контролюючі
повноваження відповідно до чинного
законодавства.

Таким чином, висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для заявлення позовних вимог
в частині визнання недійсним
свідоцтва платника податку на додану
вартість з моменту його складання є
правомірним.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками судів в тій частині, що у
суду немає повноважень щодо прийняття
рішення про визнання недійсним
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість та суд не
може підміняти собою компетентні
державні органи, уповноважені на
прийняття відповідного рішення.

Між тим, Законом України «Про державну
податкову службу в Україні»
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із заявою
(позовною заявою) про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності. (п.17 ст.11
Закону).

Це повноваження з врахуванням норм
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», який є спеціальним
законом з питань державної реєстрації,
припинення суб'єктів підприємницької
діяльності, слід розуміти як
повноваження на звернення до
адміністративного суду з позовом про
припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи -підприємця.

Разом з тим, органи державної
податкової служби можуть звертатися з
вимогами про припинення суб'єктів
господарювання не в усіх випадках,
визначених ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», а лише в
тих, коли податкові органи діють на
реалізацію своєї владної компетенції.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Калінінському районі м.
Донецька відхилити, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду
від 24 травня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22
липня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: