Справа № 827/3050/13-а
Суддя: Мінько О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 рокуСправа №827/3050/13-а13 год. 23
хв.

м. Севастополь

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя в складі:

головуючого судді - Мінько О.В.;

при секретарі судового засідання -
Матвєєвої М.С.,

за участю: представника позивача,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
ОСОБА_2, довіреність № 645 від 20.08.2012 року;

представника відповідача, Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Севастополі, Запорожець Лесі
Василівни, довіреність № 05-35/5 від 15.11.2013
року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Севастополі адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м.
Севастополі про визнання дій
протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Севастополі,
просить визнати дії, які виразилися у
проведенні перевірки закладу
господарювання готелю та піцерії
"ІНФОРМАЦІЯ_1" 25.04.2013 року протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведення планової перевірки
суперечить вимогам діючого
законодавства у сфері державного
нагляду (контролю), чим порушені права
позивача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав суду пояснення в
обґрунтування позову.

Також зазначив, що Законом України "Про
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності" встановлені особливості
здійснення державного нагляду.
Відповідно до положень вказаного
Закону його дія, зокрема, поширюється
на фізичних осіб-підприємців, які не
зареєстровані платниками податку на
додану вартість та діяльність яких не
відноситься до високого степеню
ризику. Положеннями статті 3 цього
Закону передбачено, що органи захисту
прав споживачів можуть проводити лише
позапланові перевірки зазначених в
законі суб'єктів господарювання, за
скаргами споживачів та проведення
інших заходів державного нагляду, які
не передбачені статтею 3 вказаного
Закону, органам державного нагляду
(контролю) проводити заборонено. На
думку позивача, відповідач порушив
вимоги Закону України "Про особливості
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності",
просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував,
з підстав викладених у письмових
запереченнях. Також зазначив, що
діяльність позивача за законодавством
України підпадає під високий ступень
ризику, в даному випадку положення
Закону України "Про особливості
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності" не
можуть бути застосовані, просив у
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін,
встановивши обставини по справі,
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Законом України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007 №
877-V (далі Закон № 877) визначені правові
та організаційні засади, основні
принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Дія цього Закону поширюється на
відносини, пов'язані зі здійсненням
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності.

Відповідно до вимог статті 5 Закону № 877
планові заходи здійснюються
відповідно до річних або квартальних
планів, які затверджуються органом
державного нагляду (контролю) до 1
грудня року, що передує плановому, або
до 25 числа останнього місяця кварталу,
що передує плановому.

Орган державного нагляду (контролю)
визначає у віднесеній до його відання
сфері критерії, за якими оцінюється
ступінь ризику від здійснення
господарської діяльності.

Критерії, за якими оцінюється ступінь
ризику від здійснення господарської
діяльності і періодичність проведення
планових заходів, затверджуються
Кабінетом Міністрів України за
поданням органу державного нагляду
(контролю).

Орган державного нагляду (контролю)
оприлюднює критерії та періодичність
проведення планових заходів із
здійснення державного нагляду
(контролю) шляхом розміщення
інформації в мережі Інтернет у порядку,
визначеному законодавством.

Органи державного нагляду (контролю)
здійснюють планові заходи з державного
нагляду (контролю) за умови письмового
повідомлення суб'єкта господарювання
про проведення планового заходу не
пізніш як за десять днів до дня
здійснення цього заходу.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований
Ленінською районною державною
адміністрацією 23.07.2004 року як фізична
особа - підприємець та перебуває на
обліку у Державній податковій
інспекції у Балаклавському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Севастополі як платник єдиного податку
з 12.01.2012 року.

В січні 2013 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів в м.
Севастополі направлено повідомлення №
000003 від 18.01.2013 р. про проведення
планової перевірки дотримання вимог
законодавства про ринковий нагляд,
захист прав споживачів, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг у період з 18.02.2013 по 22.02.2013 року
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
ФОП ОСОБА_1), піцерія "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13).

На підставі отриманого повідомлення,
ФОП ОСОБА_1 18.02.2013 р. направив на адресу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в м. Севастополі заяву, в
якої зазначив, що є суб'єктом
підприємницької діяльності, який
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності.
Діяльність, яку провадить ФОП ОСОБА_1 не
віднесена до високого ступеню ризику.
Законом № 877 встановлений вичерпаний
перелік випадків та підстав для
проведення державного нагляду щодо
зазначеного в даному Законі кола осіб.
Також, положеннями частини 3 статті
цього Закону заборонено органам
державного нагляду (контролю), їх
посадовим особам здійснювати заходи
держаного нагляду, не передбачених цим
Законом. В заяві позивач зазначив, що
проведення планового заходу перевірки
суперечить вимогам діючого
законодавства (а.с. 14).

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в м. Севастополі направлено
повідомлення № 000101 від 01.04.2013 р. про
проведення планової перевірки
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг у період з 22.04.2013 по 26.04.2013 року
ФОП ОСОБА_1, піцерія "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

На підставі отриманого повідомлення,
ФОП ОСОБА_1 12.04.2013 р. направив на адресу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в м. Севастополі заяву, в
якої зазначив, що критерії, за якими
оцінюється ступень ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконання
робіт, надання послуг) та визначається
періодичність проведення планових
заходів державного нагляду (контролю)
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2008 р. № 1164.

Також зазначив, що постановою Кабінету
Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1433
"Про внесення змін до критеріїв, за
якими оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконання
робіт, надання послуг), та визначається
періодичність проведення планових
заходів держаного нагляду (контролю)",
підпункт 20 пункту 5 Постанови № 1164
виключено, тобто діяльність по наданню
послуг готелів та ресторанів перестала
відноситися до діяльності з високим
ступенем ризику. Таким чином, позивач
зазначає, що немає жодних підстав для
проведення планових заходів
державного нагляду щодо господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1 з боку
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в м. Севастополі.

Закон України "Про особливості
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності" від
23.02.2012 № 4448-VI (далі Закон № 4448) визначає
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності.

Стаття 2 Закону № 4448 визначає, що дія
цього Закону поширюється на фізичних
осіб - підприємців, які не
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, діяльність яких не
віднесена до високого ступеня ризику
відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - фізичні особи -
підприємці), та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, що
передбачає включення податку на додану
вартість до складу єдиного податку,
діяльність яких не віднесена до
високого ступеня ризику відповідно до
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (далі -
юридичні особи).

Відповідно до статті 3 Закону № 4448
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб:

- органи державного нагляду (контролю),
їх посадові особи проводять
позапланові заходи державного нагляду
(контролю) за додержанням санітарного
законодавства;

- органи захисту прав споживачів
проводять позапланові перевірки за
скаргами споживачів.

Органам державного нагляду (контролю),
їх посадовим особам забороняється
здійснювати щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб заходи
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, не
передбачені цим Законом.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, 25.04.2013
р. посадовими особами Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Севастополі, на підставі направлення
на право проведення перевірки № 000172
від 22.04.2013 р., проведена планова
перевірка дотримання законодавства
про захист прав споживачів.

За результатами перевірки складено акт
№ 000137 від 25.04.2013 р. (а.с. 47-54).

Перевіркою встановлено порушення
частини 11 статті 8 Закону України "Про
захист прав споживачів", пунктів 22, 23
Порядку провадження торгівельної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 833 від
15.06.2006 р., а саме, продаж товарів без
видачі розрахункового документу, що
засвідчує факт купівлі, з позначкою про
дату продажу. Після розрахунку касир
видала решту без чеку. Чек був виданий
на вимогу перевіряючих після
пред'явлення посвідчень;

- пункту 2 частини першої статті 26
Закону України "Про захист прав
споживачів", а саме - у подальшому
проведенні перевірки та інспектуванні
виробничих приміщень та продукції було
відмовлено персоналом закладу піцерії
"ІНФОРМАЦІЯ_1". На вимогу запросити
відповідальну особу було відмовлено.
Також касир відмовився назвати своє
прізвище, ім'я та по-батькові.
Підприємець ОСОБА_1. не назначив
уповноваженої особи для присутності
при проведенні перевірки. Отже
здійснення планової перевірки даного
закладу виявилось неможливим.

Статтею 26 Закону України "Про захист
прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII (далі
Закон № 1023) визначені повноваження
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, та органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим у сфері
захисту прав споживачів.

Спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема, перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Порядок проведення таких перевірок
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Такий порядок визначений наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 310 від 07.03.2010 року
"Про затвердження Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг" (далі Порядок).

Цей Порядок визначає механізм
здійснення державного контролю
посадовими особами Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів (далі -
Держспоживінспекція України) та її
територіальних органів за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства (далі -
суб'єкти господарювання), крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим.

Дія цього Порядку не поширюється на
відносини, пов'язані із здійсненням
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію.

Органи з питань захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
про захист прав споживачів шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок.

Планові перевірки проводяться
посадовими особами на підставі
квартального плану роботи
Держспоживінспекції України, її
територіальних органів з питань
захисту прав споживачів в областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
органи з питань захисту прав
споживачів) та в межах відповідного
переліку питань для здійснення
планових заходів, які затверджуються в
установленому законодавством порядку.

Квартальний план роботи щодо
здійснення державного контролю у сфері
захисту прав споживачів складається
відповідно до завдань, визначених
Президентом України, Верховною Радою
України, Кабінетом Міністрів України,
Держспоживінспекцією України та
Міністром економічного розвитку і
торгівлі України. У разі надходження
обґрунтованих пропозицій щодо
вивчення стану реалізації споживачам
продукції на ринку від місцевих
державних адміністрацій, органів
місцевого самоврядування, а також
інших органів і установ, які здійснюють
державний нагляд (контроль), вони
враховуються у квартальному плані
роботи територіальних органів
Держспоживінспекції України.

Статтею 10 Закону № 877 та пунктом 1.6
Порядку передбачено, що суб'єкт
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю) має
право:

- вимагати від посадових осіб органу
державного нагляду (контролю)
додержання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб
органу державного нагляду (контролю)
службового посвідчення і одержувати
копії посвідчення (направлення) на
проведення планового або
позапланового заходу;

- не допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення державного нагляду
(контролю), якщо:

- він здійснюється з порушенням вимог
щодо періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом;

- посадова особа органу державного
нагляду (контролю) не надала копії
документів, передбачених цим Законом,
або якщо надані документи не
відповідають вимогам цього Закону;

- бути присутнім під час здійснення
заходів державного нагляду (контролю);

- вимагати нерозголошення інформації,
що є комерційною таємницею суб'єкта
господарювання;

- одержувати та знайомитися з актами
державного нагляду (контролю);

- надавати в письмовій формі свої
пояснення, зауваження або заперечення
до акта органу державного нагляду
(контролю);

- оскаржувати в установленому законом
порядку неправомірні дії органів
державного нагляду (контролю) та їх
посадових осіб.

З аналізу наведених правових норм суд
дійшов висновку про відсутність у
відповідача підстав для проведення
планової перевірки позивача.

Відповідно до пункту 1.3 Правил роботи
закладів (підприємств) ресторанного
господарства, затвердженого наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
24.07.2002 року № 219, заклад ресторанного
господарства -
організаційно-структурна одиниця у
сфері ресторанного господарства, яка
здійснює виробничо-торговельну
діяльність: виробляє і (або) доготовляє,
продає і організовує споживання
продукції власного виробництва і
закупних товарів, може організовувати
дозвілля споживачів.

Одним із видів господарської
діяльності позивача є ресторанне
господарство, та на думку відповідача
вся продовольча продукція підпадає під
критерій високого ступеню ризику, у
тому числі її оброблення.

Судом не приймаються до уваги
твердження представника відповідача
про те, що господарська діяльність
позивача відноситься до високого
ступеню ризику, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1164 від 27.12.2008 року "Про затвердження
критеріїв, за якими оцінюється ступінь
ризику від провадження господарської
діяльності, пов'язаної з виробництвом,
випуском і реалізацією продукції
(виконанням робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю)" (із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 23.12.2009 року № 1433)
(далі Постанова № 1164) затверджено
критерії, за якими оцінюється ступінь
ризику від впровадження господарської
діяльності, пов'язаної з виробництвом,
випуском і реалізацією продукції
(виконанням робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю), що додаються.

Пункт 2 Постанови № 1164 визначає ступінь
ризику від провадження суб'єктами
господарювання господарської
діяльності, пов'язаної з виробництвом,
випуском і реалізацією продукції
(виконанням робіт, наданням послуг) та
оцінюється за такими критеріями:

- виробництво, випуск і реалізація
продукції (виконання робіт, надання
послуг), щодо якої нормативно-правовими
актами та нормативними документами
встановлені вимоги до забезпечення її
безпеки для життя і здоров'я та
навколишнього природного середовища;

- складність і тривалість виробничого
процесу, який застосовується під час
виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг);

- виробництво, випуск і реалізація
продукції підвищеної небезпеки
(отрути, отрутохімікати, вибухо- та
вогненебезпечні речовини тощо);

- виробництво, випуск і реалізація
продукції, яка може застосовуватися не
за призначенням;

- введення в обіг нової споживчої
продукції або періодичність оновлення
виробництва різних видів (найменувань)
продукції (виконання робіт, надання
послуг);

- кількість виявлених протягом року
порушень суб'єктом господарювання
вимог технічних регламентів,
стандартів, норм і правил під час
виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг), а також законодавства у сфері
захисту прав споживачів під час її
реалізації;

- строки провадження господарської
діяльності.

Державному нагляду (контролю)
підлягають суб'єкти господарювання,
які провадять господарську діяльність
з виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг), види якої визначені у
Державному класифікаторі продукції та
послуг ДК 016-97 (далі - ДКПП).

До суб'єктів господарювання з високим
ступенем ризику належать суб'єкти, що
провадять господарську діяльність з
виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг), види якої визначені у ДКПП за
такими кодами:

продукція харчової промисловості та
перероблення сільськогосподарських
продуктів:

- м'ясо, м'ясопродукти та продукти забою
тварин - код 15.1;

- продукція рибна - код 15.2;

- продукція перероблення овочів та
плодів - код 15.3;

- жир тваринний та олія - код 15.4;

- продукти молочні та морозиво - код 15.5;

- продукція борошномельно-круп'яної
промисловості та крохмалопродукти -
код 15.6;

- корми готові для тварин - 15.7;

- продукти харчові інші - код 15.8;

- напої - код 15.9.

Як вбачається зі свідоцтва платника
єдиного податку, виданого суб'єкту
господарювання ОСОБА_1, обрані види
діяльності, згідно кодам, не
відносяться до суб'єктів
господарювання з високим ступенем
ризику, а саме:

- код 55.10 "Діяльність готелів", цей
підклас включає: надання місць для
тимчасового, переважно
короткотермінового, проживання: у
готелях, включаючи туристські, мотелях,
у готелях з конференц - залами;

- код 56.10 "Діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування";

- код 68.20 "Надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна";

- код 93.19 "Діяльність у сфері спорту";

- код 96.04 "Діяльність із забезпечення
фізичного комфорту" (зворотній а.с.12).

Таким чином, доводи відповідача щодо
віднесення господарської діяльності
позивача до високого ступеню ризику
спростовуються матеріалами справи та
нормами діючого законодавства.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
для підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Суд звертає увагу, що зазначене
положення поширюється на доказування
лише правомірності оскаржуваного
рішення (дії чи бездіяльності), а не
будь-яких обставин. Окрім доказування
правових підстав для рішення (тобто
правомірності), суб'єкт владних
повноважень повинен доказувати
фактичну підставу, тобто наявність
фактів, з якими закон пов'язує
можливість прийняття рішення, вчинення
дії чи утримання від неї.

Враховуючи зазначене, аналізуючи діюче
законодавство України, оцінюючи у
сукупності встановлені обставини та
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими, в свою чергу
відповідач не довив правомірність
своїх дій, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Севастополі яки
виразилися у проведенні перевірки
закладу господарювання готелю та
піцерії "ІНФОРМАЦІЯ_1", який
розташований за адресою АДРЕСА_1 та
належить фізичної особі-підприємцю
ОСОБА_1, 25 квітня 2013 року, протиправними.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) судові
витрати у розмірі 68 (шістдесят вісім)
грн. 82 коп.

Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України повний текст постанови
складено та постанова підписана 27.01.2014
року.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду у порядок і
строки, передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя
О.В. Мінько