Справа № 9101/129950/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2013 р. справа №
2а-17711/11 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області

на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області 12 жовтня 2011 року

справа № 2а-17711/11

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
нарахувати та виплатити щорічну
грошову допомогу відповідно Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2011
рік.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області 12 жовтня 2011 року позовні вимоги
задоволені. Визнано протиправними дій
і зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову
допомогу за 2011 рік відповідно до
частини 5 статті 12 «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як учаснику
бойових дій, в сумі 3360 гривень.

Не погодившись з постановою суду,
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області звернулося з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни-учасників бойових дій (а.с. 6).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

ОСОБА_1 у квітні 2011 року виплачено
разову грошову допомогу до 5 травня за
2011 рік у розмірі 460 гривень (а.с. 11).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» зміни до статті 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення розміру
виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня не вносились,
тобто, на спірний період Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» є діючим.

Розмір разової грошової допомоги, який
передбачено частиною 5 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
визначається залежно від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку разової грошової допомоги
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно зі статтею 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За конституційними нормами, виходячи
із пріоритетності Законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру допомоги позивачеві
застосуванню підлягає стаття 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), а не постанова
Кабінету Міністрів України № 341 від 04
квітня 2011 року та інші постанови КМУ,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

При цьому обов'язок по нарахуванню та
виплаті допомоги, передбаченої
частиною 5 статті 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», покладено на
відповідний орган праці та соціального
захисту населення, а відтак
неузгодженість в системі органів праці
та соціального захисту населення щодо
здійснення виплат не може бути
перешкодою для захисту прав позивача.

Право позивача на отримання щорічної
разової грошової допомоги до 05 травня
за 2011 рік відповідно до статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надано державою і закріплено Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Оскільки право декларовано державою,
то відповідно держава, через створені
нею органи, в даному випадку органи
управління праці та соціального
захисту населення України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті допомоги саме у розмірах, які
нею ж визначені та закріплені в Законі.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з виплат щорічної допомоги
інвалідам війни суд обґрунтовано до
уваги не взяв, оскільки питання
фінансування цих видатків не є
предметом спору, що розглядається.
Питання надання бюджетних коштів
управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом першої інстанції не
розглядалось.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
не може погодитись з висновками суду
першої інстанції, щодо визначення
конкретного розміру щорічної разової
грошової допомоги, яка належить до
сплати позивачу, оскільки проведення
перерахунку та визначення конкретного
розміру суми, що належить до виплати
відноситься до компетенції
відповідача, внаслідок чого суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне змінити постанову суду
першої інстанції в цій частині.

В іншому, суд апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
за 2011 рік щодо протиправності дій
відповідача, а наведені відповідачем
доводи не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 201, 200, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області -
задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області 28 листопада
2011 року - змінити, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови в
наступній редакції:

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову
допомогу за 2011 рік відповідно до
частини 5 статті 12 «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», частини 1 статті
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» як учаснику бойових дій, у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, з урахуванням виплачених сум
допомоги.

В іншій частині постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області 28 листопада 2011 року - залишити
без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим