Справа № 569/16973/13-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" січня 2014 р.
Справа № 569/16973/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "14" жовтня 2013 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 жовтня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду
України в м.Рівне про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаюється на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що висновок суду про
правомірність невиплаченої йому
пенсії у розмірі, визначеному судовим
рішенням, оскільки змінилося пенсійне
законодавство, і що рішення суду
відповідно до норм КАС України
відновлює тільки порушене право на
дату винесення судового рішення, а не
те, яке може бути порушене в
майбутньому - не грунтується ні на
законі, ні на матеріалах даної справи.

Дослідивши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи та
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Як видно з матеріалів справи, позивач,
має 2-гу групу інвалідності, що
пов"язана з Чорнобильською
катастрофою, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду в м.Рівне,
та є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ї
категорії.

На виконання судових рішень виплата
пенсії ОСОБА_3 проводилася у
визначеному розмірі щомісяця, а з 01
листопада 2011 року виплачується у
значно меншому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов"язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

У статті 49 Закону N 796-XII передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:
державної пенсії; додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 зазначеного Закону
встановлено, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, зокрема інвалідам 2-ї групи - у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком. Як передбачено статтею 53 того
самого Закону, виплата додаткової
пенсії здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу. Відповідно до частини
четвертої статті 54 цього Закону, якою
визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
2-ї групи, щодо яких установлено зв'язок
із Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

При розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону N 796-XII, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік,
виходячи з якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Суми, з яких здійснювався розрахунок
виплат позивачу, передбачених Законом N
796-XII, визначалися згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 16.07.08
року N654 та постанови №530 від 28.05.2008 року,
тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796
Кабінету Міністрів України надано
право проводити лише роз"яснення
порядку застосування цього Закону,
підвищувати розмір доплат, пенсій і
компенсацій, передбачених цим Законом,
відповідності до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати, але не зменшення їх
та встановлення їх у твердій сумі, яка
не відповідає Закону.

Зазначеними постановами, всупереч
вимогам Закону N 796-XII (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом
на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов"язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Разом із тим, згідно п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010р.
№2857-VI установлено, що у 2011 році норми і
положення статей, зокрема, 50 та 54
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до п.1 та п.3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р.
№745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", що набрала
законної сили 23.07.2011р., установлено, що
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
виплачується певних розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011р. у справі № 20-рп/2011 за
конституційними поданнями 49 народних
депутатів України, 53 народних
депутатів України і 56 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним),
пункт 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
23.12.2010р. №2857-VI.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" від 06.12.2012р. №5515-VI
установлено, що у 2013 році норми і
положення статей, зокрема, 50 та 54
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Проаналізувавши наведені норми
законодавства в сукупності з
обставинами даної справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про безпідставність
заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду 1-ї
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Рівненський міський
суд Рівненської області правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "14" жовтня 2013 р.
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018