Справа № 817/105/14
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/105/14

24 січня 2014 року 16год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Друзенко Н.В. за участю секретаря
судового засідання Минько Н.З. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Рівненській області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення
заборгованості,ВСТАНОВИВ :

Сарненська об'єднана державна
інспекція Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулася в суд з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкової заборгованості в сумі 117679,38
грн.

Позивач участь представника в судовому
засіданні не забезпечив, подав
клопотання про розгляд справи без
участі представника, позовні вимоги
підтримав.

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, у
судове засідання не прибув, На адресу
відповідача, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, надсилались
копії ухвал про відкриття провадження
та призначення справи до судового
розгляду, а також повідомлення-виклик
до суду. Однак, конверт повернувся з
відміткою поштового відділення про
відсутність фізичної особи-підприємця
за такою адресою. Відповідно до частини
четвертої статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідач вважається
повідомленим про дату, час і місце
судового розгляду належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень частини шостої
статті 12 Кодексу адміністративного
судочинства України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець, і як платник податків з
12.10.2006 року перебував на обліку у ДПІ у
Рокитнівському районі за №29-615/154.

Дані обставини підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами: свідоцтвом про Державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2 виданого Рокитнівською
районною державною адміністрацією
11.10.2006 року (а.с.8) та довідками з ЄДР
(а.с.5-7), якими підтверджується
правовий статус відповідача, як
фізичної особи-підприємця і його
зареєстроване місцезнаходження,
копією довідки про взяття на облік
платника податків (а.с.9).

На підставі повідомлення ПАТ
"Приватбанк" м.Дніпропетровськ про
несвоєчасне надходження валютної
виручки по імпортному контракту №2/2012
від 16.01.2012 року, направлення №106 від
08.07.2013 року та наказу №53 від 08.07.2013 року
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Рівненській області, головним
державним ревізором-інспектором
відділу податкового аудиту Лящуком О.С.
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка відповідача з
питань дотримання вимог валютного
законодавства по імпортному контракту
№2/2012 від 16.01.2012 року та експортному
контракту №01 від 20.08.2011 року.

Під час перевірки було ревізовано, як
умови контрактів, так і дані про їх
виконання (а.с.16-17). За результатами
перевірки складено акт №401/22/НОМЕР_1
від 22.07.2013 року (а.с.13-16), яким
зафіксовано:

- порушення статей 1, 2, 4 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" №185/94-ВР від 23.09.1994
року, а саме: по імпортному контракту
№2/2012 від 16.01.2012 року, де відповідачем
здійснено попередню оплату в сумі 9950
Євро фірмі-нерезиденту Grzegorz Juszko OPAL
(Польща), товар в рамках граничних
термінів - 22.07.2012 року не надійшов; по
експортному контракту №01 від 20.08.2011
року, де відповідачем здійснено імпорт
товару на загальну суму 34429 Євро,
фірмою-нерезидентом DEM F.H.U. DARIUSZ MANNISCHEFF
FIRMA його оплату проведено із порушенням
граничних термінів розрахунків;

- порушення пункту 1 статті 9 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" №15-93 від 19.02.1993
року, частини 4 пункту 1 Указу
Президента України "Про невідкладні
заходи щодо повернення в Україну
валютних цінностей, що незаконно
знаходяться за її межами" №319/94 від
18.06.1994 року, а саме: неподання
декларації про валютні цінності за
перший, третій, четвертий квартал 2012
року та перший квартал 2013 року.

На підставі Акту перевірки позивачем
винесено рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 10.09.2013 року, згідно якого
відповідачу нарахована пеня за
порушення у сфері
зовнішньоекономічній діяльності в
сумі 116999,38 грн. (а.с.11) та № від
10.09.2013 року, згідно якого відповідачу
нарахована штрафна санкція за
несвоєчасне подання декларацій в
розмірі 680,00 грн.(а.с.10).

В силу вимог статі 1 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
№185/94-ВР від 23.09.1994 року, виручка
резидентів у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується. А відповідно до вимог
статті 2 цього Закону, імпортні
операції резидентів, які здійснюються
на умовах відстрочення поставки, в
разі, коли таке відстрочення перевищує
180 календарних днів з моменту
здійснення авансового платежу,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Статтею 4 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" №185/94-ВР від 23.09.1994
року встановлено, що порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми
неодержаної виручки (митної вартості
недопоставленої продукції) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України. Частина 5 вказаної
статті Закону визначає право органів
доходів і зборів за наслідками
документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до статті 9 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" №15-93 від 19.02.1993
року, валютні цінності та інше майно
резидентів, яке перебуває за межами
України, підлягає обов'язковому
декларуванню у Національному банку
України. Пунктом 2.7 Положення про
валютний контроль, затвердженого
постановою НБУ №49 від 08.02.2000 року,
встановлено, що за порушення строків
декларування накладається штраф в
розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожний звітний
період. А пунктом 31 вказаного Положення
визначено право державних податкових
органів застосовувати вказані
фінансові (штрафні) санкції.

Враховуючи наведене, а також ту
обставину, що позивачем було
встановлено факти порушення
відповідачем вимог законодавства у
вигляді несвоєчасного подання
декларації про валютні цінності та у
вигляді порушення термінів
розрахунків за експортно-імпортними
операціями, суд приходить до висновку,
що рішення про нарахування пені та
штрафних (фінансових) № та №
від 10.09.2013 року прийняті позивачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що визначені законодавством.

Відповідно до вимог пункту 57.3
статті 57 Податкового кодексу України, у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення,
крім випадків, коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру оскарження
рішення контролюючого органу.

Оскільки доказів оскарження
відповідачем податкових
повідомлень-рішень в
адміністративному порядку не надано, а
за даними ЄДРСР, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 з позовом про
скасування вказаних рішень до
Рівненського окружного
адміністративного суду не звертався,
грошове зобов'язання зі сплати пені та
штрафних санкцій, визначене вказаними
рішеннями, набуло статусу узгодженого
і підлягало сплаті в бюджет.

Відповідно до підпункту 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Сарненська ОДПІ 22.10.2013 року
виставила платнику податків податкову
вимогу №671-17 на загальну суму
податкового боргу 117679,38 грн. (а.с.20). За
даними ЄДРСР вказана вимога в судовому
порядку не оскаржувалась.

Станом на день розгляду справи у суді
заборгованість перед бюджетом не
погашена, що підтверджено зворотнім
боком облікової картки платника
податків (а.с.23).

У відповідності зі статтею 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Водночас, частиною
другою статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать і органи доходів і
зборів) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, органу
доходів і зборів надано право
звернення до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі згідно
частини четвертої статті 94 Кодексу
адміністратив-ного судочинства
України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України
заборгованість зі сплати пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності та зі
сплати штрафних санкцій за порушення
вимог валютного законодавства в
загальній сумі 117679,38 (сто сімнадцять
тисяч шістсот сімдесят дев'ять) гривень
38 копійок.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Друзенко Н.В.