Справа № 812/10720/13-а
Суддя: О.О. Цицюра
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10720/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Цицюри О.О.,

при секретарі судового засідання:
Запорожцевій І.В.,

за участю сторін:

представник позивача: не прибув,

представник відповідача: не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська до ОСОБА_1 про
стягнення залишку суми надміру
виплаченої пенсії в розмірі 155,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Луганська (далі -
позивач або УПФУ в Ленінському районі
м.Луганська) до ОСОБА_1 (далі -
відповідач або ОСОБА_1) про стягнення
залишку суми надміру виплаченої пенсії
в розмірі 155,52 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що ОСОБА_2, мати відповідача,
ІНФОРМАЦІЯ_1, отримувала пенсію по
втраті годувальника на доньку, ОСОБА_1,
до досягнення нею повноліття в
управлінні Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Луганська з 04.02.2001.
Після досягнення ОСОБА_1 повноліття,
відповідно до її заяви від 25.05.2006, з
01.07.2006 відповідач почала отримувати
пенсію по втраті годувальника.
Довідками Луганського національного
педагогічного університету імені
Тараса Шевченка підтверджено факт
навчання ОСОБА_1 на денній формі
навчання природничо-географічного
факультету вищезазначеного
університету. Згідно довідки
Луганського національного
педагогічного університету імені
Тараса Шевченка від 19.01.2009 №505, 30.06.2009
закінчилось навчання відповідача на 4
курсі за освітньо-кваліфікаційним
рівнем бакалавр. В довідці від 12.09.2009
№919 зазначено «продовжувати
виплачувати пенсію з 01.07.2009 по 30.09.2009».
На основі цієї довідки, виданої
Державним закладом «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченка», була нарахована пенсія
відповідачу (навчання на 5 курсі
починається з 01.09.2009 року). У зв'язку з
подовженням виплати пенсії ОСОБА_1, як
особі до 23 років, яка навчається в
учбовому закладі, виникла переплата
пенсії у розмірі 1116,40 грн. за період з
01.07.2009 по 31.08.2009 (переведення на 5 курс).

Відповідно до ст.50 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», рішення управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська № 766 від 11.11.2009 та
згідно особистої заяви ОСОБА_1 від
11.11.2009, починаючи з грудня 2009 року,
переплата за період з 01.07.2009 по 31.08.2009,
утримувалась з пенсії відповідача по
20% щомісячно.

У зв'язку із закінченням навчання та
втратою права на отримання пенсії
відповідачем, подальше утримання суми
боргу із пенсії відповідача стало
неможливим, залишок переплаченої
пенсії станом на 01.07.2010 становить 155,52
грн.

У зв'язку з чим, позивач просить
стягнути з ОСОБА_1 залишок суми надміру
виплаченої пенсії в розмірі 155,52 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, надав суду заяву, в
якій просив суд справу розглядати без
участі уповноваженого представника
(а.с. 18).

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Правом подати суду заперечення проти
позову та докази на підтвердження
своїх доводів відповідач не
скористався.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

З урахуванням положень ч.4 ст.128 КАС
України, суд вважав можливим
розглядати справу без участі сторін, на
підставі доказів, наявних в матеріалах
справи.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
таких з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України та застосовує
інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що ОСОБА_2, мати
відповідача, отримувала пенсію по
втраті годувальника на доньку, ОСОБА_1,
до досягнення нею повноліття в
управлінні Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська з
04.02.2001.

Після досягнення ОСОБА_1 повноліття,
відповідно до її заяви від 25.05.2006,
відповідач з 01.07.2006 почала отримувати
пенсію по втраті годувальника (а.с. 5).

Довідкою від 24.05.2006 № 931 Луганського
національного педагогічного
університету імені Тараса Шевченка
підтверджено факт навчання ОСОБА_1 на
1-му курсі денної форми навчання
природничо-географічного факультету
вищезазначеного університету (а.с.6).

Отже, відповідачу була призначена
пенсія, у зв'язку з втратою
годувальника на підставі ч.2 ст.36 Закону
№1058, як особі яка навчається в учбовому
закладі до досягнення 23 років.

Факт навчання відповідача в
Луганському національному
педагогічному університеті імені
Тараса Шевченка підтверджується
довідками про навчання (а.с. 6, 7 -
зворотній бік).

Довідкою від 19.01.2009 №505, дійсною до
30.06.2009 підтверджено, що відповідач
навчається на IV курсі за денною формою
навчання, отже 30.06.2009 закінчилось
навчання на 4 курсі за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
бакалавр (а.с. 6 - зворотній бік).

12.09.2009 Державним закладом «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченка» на ім'я ОСОБА_1 була видана
довідка №919, в якій зазначено
«продовжувати виплачувати пенсію з
01.07.2009 по 30.09.2009».

На підставі вказаної довідки
Державного закладу «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченка», ОСОБА_1, як особі, яка
продовжує навчання в учбовому закладі
та у зв'язку із переведенням на 5 курс, з
01.07.2009 було продовжено нарахування
пенсії.

Згідно положень ч.ч.1, 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV
(в редакції, чинній на час призначення
відповідачу пенсії у зв'язку з втратою
годувальника) пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, мають
право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо
вони є інвалідами або досягли
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які
народилися до спливу 10 місяців з дня
смерті годувальника) померлого
годувальника, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою
навчання у вищих навчальних закладах
I-IV рівнів акредитації та
професійно-технічних навчальних
закладах, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років, та
діти-сироти - до досягнення ними 23 років
незалежно від того, навчаються вони чи
ні.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
призначення та індексації пенсії» від
14.05.2013 №231-VII до абзацу другого пункту 2
частини другої статті 36 були внесені
зміни, згідно яких непрацездатними
членами сім'ї вважаються: діти, які
навчаються за денною формою навчання у
загальноосвітніх навчальних закладах
системи загальної середньої освіти, а
також професійно-технічних, вищих
навчальних закладах (у тому числі у
період між завершенням навчання в
одному із зазначених навчальних
закладів та вступом до іншого
навчального закладу або у період між
завершенням навчання за одним
освітньо-кваліфікаційним рівнем та
продовженням навчання за іншим за
умови, що такий період не перевищує
чотирьох місяців), - до закінчення
такими дітьми навчальних закладів, але
не довше ніж до досягнення ними 23 років,
та діти-сироти - до досягнення ними 23
років незалежно від того, навчаються
вони чи ні.

Отже, тільки після 14.05.2013
непрацездатними вважаються діти, які
навчаються за денною формою навчання у
вищих навчальних закладах, у тому числі
у період між завершенням навчання за
одним освітньо-кваліфікаційним рівнем
та продовженням навчання за іншим за
умови, що такий період не перевищує
чотирьох місяців.

Довідкою Державного закладу
«Луганський національний університет
імені Тараса Шевченка» від 25.01.2010 №52
підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно
навчається на 5 курсі, бюджетній основі,
спеціальність «Хімія», денна форма
навчання, факультет природничих наук
Державного закладу «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченка» (а.с. 7 - зворотній бік).

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що у зв'язку з продовженням
виплати пенсії ОСОБА_1, як особі до 23
років, яка навчається в учбовому
закладі та у зв'язку із переведенням її
на 5 курс, за період з 01.07.2009 по 31.08.2009
виникла переплата пенсії у розмірі 1116
грн. 40 коп.

Згідно положень ст.50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш
як 50 відсотків її розміру: на утримання
членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств і організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Луганська №766 від 11.11.2009 відповідно до
ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та згідно заяви ОСОБА_1
від 11.11.2009, вирішено утримувати з пенсії
за період з 01.07.2009 по 31.08.2009 по 20%
щомісячно, починаючи з грудня 2009 року
(а.с. 8, 9).

З 01.07.2010 відповідач втратив право на
отримання пенсії по втраті
годувальника, у зв'язку із закінченням
навчання у Луганському національному
педагогічному університеті імені
Тараса Шевченка.

Судом встановлено, що з грудня 2009 року
по перше липня 2010 року проводились
відрахування з пенсії відповідача по 20%
щомісячно (а.с. 21) та у зв'язку із втратою
ОСОБА_1 права на отримання пенсії,
подальше утримання суми боргу із
пенсії відповідача припинилось.

Станом на 01.07.2010 залишок переплаченої
пенсії становить 155,52 грн. (а.с.21,22).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу ОСОБА_1
неодноразово надсилались запрошення
до УПФУ в Ленінському районі м.
Луганська для вирішення питання щодо
виплати пенсії (а.с. 10).

Однак, станом на час розгляду справу,
переплата пенсії в сумі 155,52 грн.
відповідачем до УПФУ в Ленінському
районі м. Луганська не перерахована.

Згідно ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, оцінюючи надані
сторонами по справі докази у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
такими, які підтверджені доказами та
відповідають чинному законодавству
України, а отже сума переплати пенсії в
розмірі 155,52 грн. повинна бути стягнута
з відповідача.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутністю витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), згідно з ч.4 ст.94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 22 січня 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 27 січня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 158, 159, 161-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська до ОСОБА_1 про
стягнення залишку суми надміру
виплаченої пенсії в розмірі 155,52 грн.,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Луганська залишок
суми надміру виплаченої пенсії в
розмірі 155,52 грн. (сто п'ятдесят п'ять
гривень 52 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанову складено у повному обсязі та
підписано 27 січня 2014 року.

Суддя
О.О. Цицюра