Справа № 812/284/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/284/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі: Шибаєвій
Т.В.,

за участю

позивача: ОСОБА_1,

представників відповідачів: Бабенко
О.В. (довіреність № 52 від 10.06.2013),

Радченка С.М.
(довіреність № 64/8-121 від 25.01.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної
державної адміністрації, управління
містобудування та архітектури
Луганської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними рішення та дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов ОСОБА_1 до Луганської
обласної державної адміністрації,
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації, у якому
позивачем заявлено такі вимоги:

- визнати протиправним рішення та дії
Луганської обласної державної
адміністрації щодо відмови у виплаті
позивачу грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів;

- зобов'язати управління
містобудування та архітектури
Луганської обласної державної
адміністрації виплатити позивачу
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що 16.09.2013
розпорядженням голови
облдержадміністрації від 16.09.2013 № 1350-к
позивача звільнено з посади заступника
управління - начальника відділу
містобудівного кадастру управління
містобудування та архітектури
Луганської обласної державної
адміністрації відповідно до ст.38
Кодексу законів про працю України, на
підставі довідки до акта огляду МСЕК
серії 10 ААВ № 403474, за власним бажанням,
у зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності.

На день звільнення стаж роботи
позивача становив понад 25 років.

Після звільнення позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Кам'янобрідському районі м. Луганська
за призначенням пенсії. Управлінням
02.10.2013 позивачу призначено пенсію по
інвалідності 2 групи внаслідок роботи
на державній службі згідно Закону
України «Про державну службу» та
поставлено на відповідний облік, що
підтверджено довідкою.

З посилання на ч.13 ст.37 Закону України
«Про державну службу» позивач вважає,
що йому має бути виплачено грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

30.10.2013 позивач звернувся до начальника
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації із заявою про
виплату грошової допомоги.

Вказану заяву направлено до Луганської
обласної державної адміністрації, яка
листом від 13.11.2013 № 03-М04273-20306 відмовила
позивачу у виплаті грошової допомоги.

Позивач з таким рішенням не згоден та
просить визнати його протиправним.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник Луганської обласної
державної адміністрації проти
задоволення позовних вимог
заперечував, про що надав письмові
заперечення проти позову (а.с.31-34), у
яких зазначив, що Закону України «Про
державну службу» у випадку звільнення
на інших підставах, ніж тих, що
пов'язані з виходом на пенсію у зв'язку
з осягненням граничного віку
перебування на державній службі,
визначає лише право на достроковий
вихід на пенсію за певних умов, але не
визначає і не пов'язує його з правом на
отримання грошової допомоги.

Враховуючи те, що на момент звільнення
позивач не досяг граничного віку
перебування на державній службі, який
давав право на призначення пенсії
державного службовця,
облдержадміністрація не мала законних
підстав для виплати йому грошової
допомоги.

Крім того, представник відповідача
зауважив, що розірвання трудового
договору з позивачем відбулось з
ініціативи останнього на підставі ст.38
КЗпП України у зв'язку з виходом на
пенсію по інвалідності. Головою
облдержадміністрації не приймалося
рішення про звільнення позивача із
займаної посади у зв'язку з виходом на
пенсію державного службовця, тому
будь-яких правових підстав для виплати
грошової допомоги
облдержадміністрація не мала.

У судовому засіданні представник
Луганської обласної державної
адміністрації надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях
проти позову.

Представник управління містобудування
та архітектури Луганської обласної
державної адміністрації проти
задоволення позовних вимог також
заперечував, про що надав письмові
заперечення проти позову (а.с.41-42), у
яких зазначив таке.

ОСОБА_1, який працював на посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу містобудівного
кадастру управління містобудування та
архітектури облдержадміністрації, був
звільнений відповідно до
розпорядження голови
облдержадміністрації від 16.09.2013 № 1350-к
за ст.38 КЗпП України, ст.ст.26, 37 Закону
України «Про державну службу» на
підставі його особистої заяви та
довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ
№ 403474 за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію по інвалідності. При
зверненні позивача, розпорядження
голови облдержадміністрації від 16.09.2013
№ 1350-к не мало рішення виплатити йому
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, тому в Управління
відсутні будь-які правові підстави для
здійснення цієї виплати. З даної
причини звернення позивача не могло
бути задоволено Управлінням та
передано за належністю до Луганської
обласної державної адміністрації.

Таким чином представник вважає, що дії
Управління є правомірними та такими, що
не суперечать діючому законодавству, а
вимоги позивача є безпідставними.

У судовому засіданні представник
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації надав
пояснення, аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом встановлено таке.

Розпорядженням голови Луганської
обласної державної адміністрації від
16.09.2013 № 1350-к відповідно до ст.38 КЗпП
України, ст.ст.26, 37 Закону України «Про
державну службу», довідки до акта
огляду МСЕК серії 10 ААВ № 403474 та заяви
звільнено ОСОБА_1, заступника
начальника управління - начальника
відділу містобудівного кадастру
управління містобудування та
архітектури облдержадміністрації, 16
вересня 2013 року за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності (а.с.6, 7).

Згідно довідки управління Пенсійного
фонду України в Кам'янобрідському
районі м. Луганська від 21.10.2013 № 4288/02-09
ОСОБА_1 знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Кам'янобрідському районі м. Луганська
та отримує пенсію по інвалідності 2
групи внаслідок роботи на держслужбі
згідно Закону України «Про державну
службу» з 02.10.2013 довічно (а.с.8).

30.10.2013 ОСОБА_1 звернувся із заявою до
начальника управління містобудування
та архітектури Луганської обласної
державної адміністрації про виплату
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію та призначенням пенсії
державного службовця, до якої надав
довідку УПФУ від 21.10.2013 № 4288/02-09 (а.с.10).

Листом від 30.10.2013 № 64/5-1397 управління
містобудування та архітектури
Луганської обласної державної
адміністрації переслало за належністю
звернення ОСОБА_1 до Луганської
обласної державної адміністрації.

Рішенням Луганської обласної
державної адміністрації, зміст якого
викладено у листі від 13.11.2013 № 03-М04273-20306,
ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів (а.с.11).

З рішення Луганської обласної
державної адміністрації вбачається, що
ОСОБА_1 на час звільнення мав достатній
стаж державної служби для виплати
грошової допомоги, однак обов'язковою
умовою для виплати грошової допомоги у
розмірі 10 місячних посадових окладів з
урахуванням приписів ст.37 Закону
України «Про державну службу» є
наявність припинення державної служби
відповідно до п.3 ст.30 Закону України
«Про державну службу», а саме
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби, установленого ст.23 цього Закону
(65 років).

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідачів, суд виходить з такого.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу регулює Закон України «Про
державну службу». Цей же Закон визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Стаття 37 вказаного Закону регулює
питання щодо пенсійного забезпечення і
грошової допомоги державним
службовцям.

Так, відповідно до вимог цієї статті на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Пенсія по інвалідності у розмірах,
передбачених частиною першою цієї
статті, призначається за наявності
страхового стажу, встановленого для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особам, визнаним
інвалідами I або II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I або II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

З вищевикладеного вбачається, що
виплата грошової допомоги за цією
нормою Закону пов'язана з двома
умовами: 1) вихід на пенсію; 2) стаж
державної служби не менше 10 років.
Інших додаткових умов для отримання
цієї грошової допомоги законом не
встановлено.

Як вже вищезазначено, стаж державної
служби ОСОБА_1 становить більше 10 років,
при цьому, останній вийшов на пенсію по
інвалідності.

Тобто, судом встановлено, що у даному
випадку, наявні обидві, встановлені на
законодавчому рівні умови, які дають
право позивачу на отримання (виплату)
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що в Рішенні
Конституційного Суду України № 11-рп/2013
від 26.11.2013 викладено офіційне
тлумачення ч.13 ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Так, у зазначеному Рішенні суду
роз'яснено, що грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в ч.13 ст.37 Закону України «Про державну
службу» не встановлено.

Відповідно до ст.ст.147, 150 Конституції
України Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
законів України. З питань, передбачених
статтею 150, Конституційний Суд України
ухвалює рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що Луганська обласна
державна адміністрація протиправно
відмовила ОСОБА_1 у виплаті грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Також, суд не погоджується з
твердженнями Луганської обласної
державної адміністрації щодо
відсутності підстав для виплати ОСОБА_1
грошової допомоги, оскільки він
звільнений за ст.38 КЗпП України, а не у
разі виходу державного службовця на
пенсію, як це передбачено ст. 37 Закону
України «Про державну службу» з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу», крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на
державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання повязаних із
проходженням державної служби вимог,
передбачених статтею 16 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які
займають посади першої або другої
категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що
перешкоджають перебуванню державного
службовця на державній службі (стаття 12
цього Закону);

6) відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону;

7) неподання або подання державним
службовцем неправдивих відомостей
щодо його доходів, передбачених
статтею 13 цього Закону.

Згідно із ст. 36 КЗпП України підставами
припинення трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті
23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення;

3) призов або вступ працівника на
військову службу, направлення на
альтернативну (невійськову) службу;

4) розірвання трудового договору з
ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45);

5) переведення працівника, за його
згодою, на інше підприємство, в
установу, організацію або перехід на
виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення
на роботу в іншу місцевість разом з
підприємством, установою,
організацією, а також відмова від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду,
яким працівника засуджено (крім
випадків звільнення від відбування
покарання з випробуванням) до
позбавлення волі або до іншого
покарання, яке виключає можливість
продовження даної роботи;

8) підстави, передбачені контрактом.

Із аналізу вказаних норм суд приходить
до висновку, що немає такої окремої
підстави для припинення трудового
договору та державної служби, як вихід
на пенсію. Тому суд вважає, що для
виплати грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів
визначальним є факт виходу державним
службовцем на пенсію та припиненням
ним трудових відносин.

Що стосується посилань Луганської
обласної державної адміністрації на
судову практику, висловлену в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 24.02.2012 № К/9991/52970/11, постанові
Верховного суду України від 18.09.2012 №
21-211а12, суд їх до уваги не приймає,
оскільки таку практику сформовано до
офіційного тлумачення Конституційним
Судом України ч.13 ст.37 Закону України
«Про державну службу».

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що рішення Луганської
обласної державної адміністрації про
відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю у зв'язку із виходом на
пенсію відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу», зміст
якого викладено у листі Луганської
обласної державної адміністрації від 13
листопада 2013 року № 03-М04273-20306, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про
визнання протиправними дій Луганської
обласної державної адміністрації щодо
відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, то вона залишається
судом без задоволення з огляду на таке.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несе акт індивідуальної
дії - рішення про відмову у виплаті
ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів. Саме воно
має вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

Визнання протиправним та скасування
рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, на думку суду, у
спірних правовідносинах є достатнім та
необхідним способом захисту
порушеного права.

Позовна вимога про зобов'язання
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів є обґрунтованою та
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, відповідно до п.2 Положення про
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації,
затвердженого розпорядженням голови
облдержадміністрації 29.12.2012 № 1979,
Управління у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, наказами
Мінрегіону, розпорядженнями голови
обласної адміністрації, а також цим
Положенням.

Відповідно до п.п.12, 13 п.8 начальник
Управління подає на затвердження
голови обласної держадміністрації
проекти кошторису та штатного розпису
Управління в межах визначеної
граничної чисельності та фонду оплати
праці його працівників;
розпоряджається коштами у межах
затвердженого головою обласної
держадміністрації кошторису
Управління.

Оскільки судом встановлено право
ОСОБА_1, що працював на посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу містобудівного
кадастру управління містобудування та
архітектури облдержадміністрації, має
право на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів,
суд вважає за необхідне зобов'язати
управління містобудування та
архітектури Луганської обласної
державної адміністрації здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю у зв'язку із виходом на
пенсію відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Враховуючи те, що позивач відповідно до
п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір» від сплати судового збору
звільнений, судом встановлено, що
позивачем за подання до
адміністративного суду даного
адміністративного позову помилково
сплачено судовий збір у розмірі 68,82 грн.
Відтак, суд вважає за необхідне
повернути ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 68,82 грн. шляхом його стягнення з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 29 січня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 03 лютого
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.17, 18, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Луганської обласної державної
адміністрації, управління
містобудування та архітектури
Луганської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними рішення та дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Луганської обласної державної
адміністрації про відмову у виплаті
ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів як
державному службовцю у зв'язку із
виходом на пенсію відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу»,
зміст якого викладено у листі
Луганської обласної державної
адміністрації від 13 листопада 2013 року
№ 03-М04273-20306.

Зобов'язати управління містобудування
та архітектури Луганської обласної
державної адміністрації здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 (місце
проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
як державному службовцю у зв'язку із
виходом на пенсію відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу»
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (місце проживання:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 68,82 грн.
(шістдесят вісім гривень вісімдесят
дві копійки).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не буде
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 03 лютого 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова