Справа № 2а/2610/9134/2012
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2610/9134/2012 Головуючий у
1-й інстанції: Саадулаєв А.І.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві та
Київського міського військового
комісаріату про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
зобов'язати Київський міський
військовий комісаріат надати
Головному управлінню Пенсійного фонду
України в м. Києві довідку про розмір
грошового забезпечення з урахуванням
премій, встановлених наказами Міністра
оборони України від 05 листопада 2010 року
№ 576, від 28 січня 2011 року № 50 та від 25
червня 2011 року № 355 та зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві здійснити з 05 жовтня
2011 року перерахунок та виплачувати в
подальшому пенсії з урахуванням премії
у розмірі 105 % від посадового окладу.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 червня 2012 року в
задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
наказами Міністра оборони України від
05 листопада 2010 року № 576, від 28 січня 2011
року № 50 та від 25 червня 2011 року № 355
було збільшено розмір премії для осіб,
які на даний час проходять військову
службу, що є підставою для перерахунку
пенсії.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 червня 2012 року - без
змін виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що
накази Міністра оборони України від 05
листопада 2010 року № 576, від 28 січня 2011
року № 50 та від 25 червня 2011 року № 355 не
можуть бути підставою для перерахунку
пенсії позивача.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» усі призначені за
цим Законом пенсії підлягають
перерахунку у зв'язку зі зміною розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій з 01 січня 2008
року регулюється постановою КМ України
«Про затвердження Порядку проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» № 45 від 13 лютого 2008 року.

Згідно п. 1 вказаного Порядку
перерахунок раніше призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» пенсій проводиться у разі
прийняття рішення Кабінетом Міністрів
України про зміну розміру хоча б одного
з видів грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за Законом, або у
зв'язку із введенням для них нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
установлених законодавством.

З наведених норм права вбачається, що
однією з підстав для перерахунку
пенсії є введення нових премій для
відповідних категорій
військовослужбовців.

Судом встановлено, що наказами
Міністра оборони України № 576 від 05
листопада 2010 року, від 28 січня 2011 року №
50 та № 355 від 25 червня 2011 року не було
введено нових видів премій, а лише
змінено максимальний їх розмір.

Зазначеними наказами визначено
максимальний розмір премій, що можуть
бути призначені військовослужбовцям,
які на даний час проходять військову
службу, в залежності від їх особистого
вкладу в загальний результат служби.

Таким чином, вказані накази не можуть
бути підставою для перерахунку пенсії
відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

Крім того, накази Міністра оборони
України № 576 від 05 листопада 2010 року,
від 28 січня 2011 року № 50 та № 355 від 25
червня 2011 року були прийняті на
виконання постанови КМ України «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу» № 1294
від 07 листопада 2007 року.

Відповідно до пп. 2 п. 5 вказаної
постанови керівникам державних
органів у межах асигнувань, що
виділяються на їх утримання надано
право здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), осіб рядового і
начальницького складу відповідно до їх
особистого вкладу в загальний
результат служби у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення.

Тобто, наказами Міністра оборони
України № 576 від 05 листопада 2010 року,
від 28 січня 2011 року № 50 та № 355 від 25
червня 2011 року було встановлено розмір
премій військовослужбовців з
урахуванням видатків, передбачених для
їх грошового утримання, на чітко
визначений період часу.

З огляду на те, що премії, визначені
такими наказами, носять тимчасовий
характер, у відповідача відсутні
підстави, передбачені ч. 3 ст. 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», для перерахунку
пенсії позивача у зв'язку з прийняттям
вищевказаних наказів.

Аналогічні висновки були викладені
Верховним Судом України в ухвалі від 14
травня 2013 року у справі № 21-109а13.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 14
червня 2012 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 червня 2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 червня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.