Справа № 816/26/14
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року м. ПолтаваСправа № 816/26/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака
С.В.,

представника позивача - Чуйка Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Полтаві про відшкодування суми
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2014 року управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві про
відшкодування суми витрат на виплату
та доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, виплачених у розмірі 1076,47
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що у порушення вимог Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року №5-4/4 (далі - Порядок), відповідач
відмовився приймати до заліку суму
витрат, понесених Пенсійним фондом
України, на виплату пенсії у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнив вимоги позовної
заяви, просив відшкодувати кошти за
період з травня по листопад 2013 року,
уточнені позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, про час, дату і місце
судового розгляду повідомлений
належним чином та своєчасно. У
письмових запереченням у задоволенні
позовних вимог просив відмовити
посилаючись на те, що потерпілими, які
отримали каліцтво за межами України і
переїхали на постійне місце
проживання, не є застрахованими в
Україні, за них не сплачувались до
Фонду страхові внески, тому здійснення
їм страхових виплат за рахунок Фонду є
нецільовим використанням грошових
коштів. Крім того Порядком встановлено
здійснення розрахунків між фондами на
централізованому рівні.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
судом встановлено наступне.

Згідно Актів щомісячної звірки
особових справ пенсіонерів, які мають
право на отримання пенсії у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням та таблиці
розбіжностей, складеної між Фондами,
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві не
враховані суми витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок трудового у розмірі 1076,47 грн
за травень-листопад 2013 року.

Частиною четвертою статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому, кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
закріплене аналогічне правило - якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому,
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсії, по яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень вказаного Закону
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу восьмого
наведеного вище пункту, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України "Про охорону
праці", які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, сума витрат на виплату пенсії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню з
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про відшкодування суми витрат
на виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 1076,47 грн є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві про
відшкодування суми витрат на виплату
та доставку пенсії по інвалідності
задовольнити.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві (вул.
Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008, , МФО 831019, р/р 44301 УДК в
Полтавській області) на користь
управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві (вул.
Червоноармійська, 3, кім. 705, м. Полтава,
36000, 9, р/р9 в філії
Полтавського облуправління ВАТ
«Державний ощадний банк України» МФО
331467, код) суму витрат пов'язаних з
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 1076,47 грн (одна
тисяча сімдесят шість гривень нуль
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 03
лютого 2014 року.

Суддя
К.І.
Клочко