Справа № 820/8471/13-а
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 січня 2014 р.
№ 820/8471/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого - судді Білової
О.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Кабанова Д.С.,

за участю представників: позивача -
Полякової Т.Є., відповідача - Горбоноса
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Донснаб" до Харківської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Донснаб" звернулося до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської обласної митниці, в якому
просить суд визнати противоправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення №79 від 17.07.13 року.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2013
замінено відповідача по справі,
залучено в порядку ст. 55 КАС України
процесуального правонаступника
Харківської обласної митниці -
Харківську митницю Міндоходів.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що Харківською обласною митницею
була проведена перевірка позивача, за
результатами якої складено акт
перевірки № 0032/13/87000000/ від 26.06.13, на
підставі якого відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № 79 від 17.07.13.
Позивач вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення незаконним,
посилаючись на те, що митний орган,
приймаючи ВМД, зазначені в акті
перевірки, та пропускаючи відповідний
товар на митну територію України,
повністю погодився з усіма відомостями
про його митну вартість, тому
відповідно до п.54.5 ст. 54 Податкового
кодексу України, отже, відсутні
підстави в подальшому не приймати до
уваги ті документи, які надавалися при
розмитненні товару на підтвердження
розміру транспортних витрат до митної
території України, тому немає підстав
для донарахування податкових
зобов'язань з ПДВ.

Представником відповідача в ході
судового розгляду справи були надані
заперечення проти позову, в яких
зазначено, що позовні вимоги позивача є
такими, що не підлягають задоволенню, з
огляду на обставини, викладені в акті
перевірки.

Представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Донснаб" Полякова
Т.Є.- в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві та просила
позов задовольнити.

Представник відповідача - Харківської
митниці Міндоходів Горбонос В.В. - в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на обставини, викладені у
письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив такі
обставини.

Харківською обласною митницею була
проведена планова виїзна
документальна перевірка позивача, за
результатами якої складено акт
перевірки № 0032/13/807000000/ від 26.06.13
(а.с.8-20).

Митним органом у висновках акту
перевірки було встановлено, що
документи фінансового-господарської
діяльності, представлені суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності ТОВ
«Торгівельний дім «Донснаб» членам
робочої групи до перевірки, дають
підстави стверджувати, що мали місце
порушення вимог законодавства України
в галузі митної справи, а саме вимог
частини 5 статті 267 митного кодексу
України, у частині повноти визначення
транспортних витрат (додаток 2), що
призвело до заниження податкового
зобов'язання по ПДВ у сумі - 233597,86 грн.

В акті перевірки відповідачем
зазначається, що підставою для виписки
рахунку за виконані перевезення є
товарно-транспортні накладні, акти
виконаних робіт. Товарно-транспортні
накладні і акти виконаних робіт, як
зазначає відповідач, є основними
транспортними документами, які
визначають взаємовідносини між
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами та
автотранспортними підприємствами і
організаціями.

В зв'язку з цим відповідач робить
висновок про те, що довідки про
вартість транспортних витрат до пункту
перетину митного кордону України, які
надавалися при здійсненні митних
процедур, не є документами, що
підтверджують розмір таких витрат та
не відповідають ознакам первинних
документів.

На підставі викладеного, відповідач
враховує у складі митної вартості
ввезених товарів повну вартість
перевезень від пункту за межами митної
території України до пункту
призначення у Харківській області по
ВМД, зазначеним у Розрахунку суми
податків та зборів, не сплачених до
бюджету ТОВ ТД «Донснаб» у наслідок
заниження митної вартості
імпортованих товарів через подання
недостовірних даних по
транспортно-експедиційним витратам
(а.с.155).

На підставі акту перевірки №
0032/13/807000000/ від 26.06.13 та згідно
вказаного Розрахунку Харківською
обласною митницею було винесено
податкове повідомлення-рішення № 79 від
17.07.13 (а.с. 29), яким контролюючим органом
визначено суму податку на додану
вартість на товари, ввезені на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності, у розмірі
213241,89 грн. в т. ч. за основним платежем -
171287,68 грн., за штрафними санкціями у
розмірі 41954,21 грн.

Надаючи оцінку правомірності
винесення вказаного податкового
повідомлення-рішення, суд виходить з
наступних норм діючого законодавства,
чинного до 01.06.2012 року, тобто на момент
оформлення ВМД, по яких здійснені
донарахування.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті
267 Митного кодексу України від 11.07.2002 №
92-IV при визначені митної вартості до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
додаються подальші витрати, якщо вони
не включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема,
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України.

Згідно з пунктом "б" частини 3 статті 267
Митного кодексу України при визначені
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
не допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті. До митної вартості не
включаються нижченаведені витрати або
кошти за умови виділення їх з ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, які
документально підтверджено та які
піддаються обчисленню, а саме: витрати
на транспортування після ввезення.

Згідно ч.3 ст. 260 Митного кодексу України
для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості.

Частиною 1 ст. 264 Митного кодексу
України передбачено, що заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Таким чином, закон вимагає, що на етапі
оформлення митної декларації
декларант повинен надати митному
органу інформацію у вигляді документів
про вартість перевезення до пункту
ввезення на митну територію України, що
піддається обчисленню. Вказаними
нормами не передбачено, що всі
документи, які подаються до митного
оформлення, мають відповідати ознакам
первинних документів згідно
законодавства про бухгалтерський
облік в Україні.

Згідно ч.2 ст.262 Митного кодексу України
порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до наданого повноваження,
конкретизація вимог до
документального підтвердження витрат
на транспортування товарів до місця
ввезення на митну територію України
міститься в Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766.

Так, згідно пункту 8 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, для підтвердження
транспортних витрат, які відповідно до
Митного кодексу України включаються до
ціни товару, декларант зобов'язаний
подати договір (контракт) про
перевезення, транспортні та страхові
документи, а також: або рахунок-фактуру
від виконавця договору (контракту) про
надання транспортно-експедиційних
послуг, що містить реквізити сторін,
суму та умови платежу, інші відомості,
відповідно до яких встановлюється
належність послуг до товарів; або
банківські платіжні документи, що
підтверджують факт оплати
транспортно-експедиційних послуг
відповідно до виставленого
рахунка-фактури; або довідку
підприємства-перевізника, що здійснило
перевезення, яка містить реквізити
товаротранспортного документа,
відомості про маршрут перевезення,
розмір плати за надання
транспортно-експедиційних послуг та
підписи керівника і головного
бухгалтера такого підприємства; або
калькуляцію транспортних витрат (якщо
перевезення товарів здійснюється з
використанням власного транспортного
засобу), що містить відомості про
маршрут перевезення, його протяжність
у кілометрах до місця ввезення на митну
територію України та по митній
території України, розмір тарифної
ставки на перевезення за одиницю
виміру (вагу) товару за 1 кілометр
маршруту.

Тобто, у якості підтверджуючого
документу розміру транспортних витрат
передбачено будь-який з
вищезазначених, у тому числі і довідка
про розмір плати за надання
транспортно-експедиційних послуг.

Судом встановлено, що позивачем при
розмитненні товарів були надані до
митного оформлення довідки про
транспортні витрати (а.с.128-151). Як
вбачається з актів виконаних робіт
(наданих послуг), підписаних позивачем
з перевізниками (а.с.44,46-50,53-78), вони
складені після надання послуги в
цілому, тобто доставки товару в пункт
призначення на митній території
України, отже об'єктивно не могли
існувати на момент розмитнення
товарів.

Отже, надання митному органу довідок
про транспортні витрати повністю
відповідає вимогам пункту 8 "Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження", вказані довідки є
належними документами, на підставі
яких має проводиться визначення
вартості транспортних витрат до пункту
перетину митного кордону України під
час здійснення митного оформлення
товарів.

Таким чином, доводи відповідача про те,
що довідки про вартість транспортних
витрат до пункту перетину митного
кордону України не є достатніми
документами, що підтверджують розмір
таких витрат, не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства.

Судом встановлено, що розмір витрат на
транспортування товарів до митної
території України документально
підтверджено позивачем відповідно
вимогам пункту 8 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, вказані витрати
піддаються обчисленню, що
підтверджується копіями довідок
(а.с.128-151).

Таким чином, позивачем було
документально підтверджено розмір
витрат на транспортування товару до
митного кордону України.

Статтею 86 Митного кодексу України
передбачено обов'язок митного органу
прийняти та перевірити митну
декларацію, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.
Дата і час прийняття митної декларації
фіксуються посадовою особою митного
органу, що її прийняла, проставленням
відміток на бланку митної декларації
та відповідним записом у документах
митного органу.

Митна вартість ввезених позивачем
товарів була прийнята відповідачем, що
не заперечувалося сторонами по справі.
Відповідач перевірив правильність
нарахування позивачем митної вартості
і не виявив порушень. Документи, подані
позивачем про вартість
транспортування товару (довідки
перевізників), були визнані
відповідачем такими, що відповідають
вимогам Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу
України визначено що пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур, а митними
процедурами, згідно з пунктом 19 цієї
статті, є операції, пов'язані із
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Відповідно до Порядку митного контролю
й митного оформлення товарів із
застосуванням вантажної митної
декларації, затвердженого наказом
Держмитслужби України № 314 від 20.04.2005 р.,
працівники митної служби здійснюють
вичерпний перелік дій щодо прийняття
ВМД до оформлення та здійснення
митного контролю.

При здійсненні митного оформлення ВМД
позивачем були виконані необхідні
вимоги, передбачені вказаним Порядком.

В свою чергу, посадовими особами
відповідача здійснені необхідні
процедури щодо прийняття ВМД позивача
до оформлення та здійснений митний
контроль, який включає в себе згідно
пункту 21 "перевірку правильності
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) за ВМД та
застосування пільг у їх сплаті
відповідно до законодавства".

Представниками сторін по справі не
заперечувалося, що під час здійснення
митного контролю з боку посадових осіб
відповідача зауважень до ВМД, поданих
позивачем, не було. Відповідач
підтвердив правильність та
достовірність заповнених ВМД, тому
числі і щодо розміру транспортних
витрат. ВМД були подані для контролю
правильності заповнення та повноти
сплати митних зборів і податків
відповідальним посадовим особам
відповідача. Посадові особи
відповідача здійснили перевірку факту
та повноти і правильності сплати
митних зборів і податків. Підстав для
відмови у митному оформленні товару
відповідачем не було виявлено.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що доводи відповідача про
неналежність довідок про розмір
транспортних витрат для підтвердження
митної вартості товарів, що ввезені на
митну територію України, не
відповідають нормативним приписам
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження, тому
не можуть бути належними для
обґрунтування правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Донснаб" про
визнання противоправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №79
від 17.07.13 року є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що при
визначенні суми податкових зобов'язань
з ПДВ відповідачем у Розрахунку суми
податків та зборів, не сплачених до
бюджету ТОВ ТД «Донснаб» у наслідок
заниження митної вартості
імпортованих товарів через подання
недостовірних даних по
транспортно-експедиційним витратам
(а.с.155) двічі враховані показники
однієї й тієї самої ВМД №807110000/2012/512686
від 03.05.2012 (п.п. 12,15 Розрахунку), що є
окремою підставою для скасування
спірного податкового
повідомлення-рішення на суму 6029,00 грн.
основного платежу та 1507,25 грн. штрафних
санкцій.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159,
160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Донснаб" до
Харківської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення -
задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Харківської обласної митниці №79 від
17.07.13 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27
січня 2014 року

Суддя
Білова О.В.

.