Справа № 801/122/14
Суддя: Котарева Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2014 р. 10:40 Справа №801/122/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Котаревої Г.М., за
участю секретаря Бездушної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Держземагентства у
Бахчисарайському районі АР Крим

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій

Суть спору: ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Відділу
Держземагенства у Бахчисарайському
районі АР Крим (далі - відповідач) з
вимогами про визнання протиправними
дії Відділу Держземагенства у
Бахчисарайському районі щодо відмови у
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
2,0 га для ведення особистого
селянського господарства; зобов'язання
відповідача розглянути клопотання
позивача про надання безоплатно у
власність земельної ділянки,
орієнтовною площею 2,0 га для ведення
особистого селянського господарства у
порядку та строки, передбачені статтею
118 Земельного Кодексу України.

Позовні вимоги мотивовано
безпідставною відмовою у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою в порушення норм
Конституції України та Земельного
кодексу України.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду АР Крим від 06.01.2014 відкрито
провадження по адміністративній
справі, закінчено підготовче
провадження по справі та призначено
справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце судового розгляду
сповіщений належним чином, надав
клопотання про розгляд справи за його
відсутністю.

Відповідно до позову позивач вбачає
порушення його прав, оскільки він подав
відповідачу необхідні документи та
графічні матеріали для вибору
земельної ділянки. В графічних
матеріалах позивачем було зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки в межах території, що виділена
с Красний Мак, АР Крим. На думку
позивача відповідно до приписів ст.79-1
Земельного Кодексу України на етапі
подання клопотання про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою не
можливо визначення конкретного місця
розташування із визначенням меж,
розміру та форми, а лише орієнтовні
показники.

Крім того, позивач зазначив, у зв'язку з
тим, що на запит про отримання
публічної інформації відповідачем
була надана відповідь про відсутність
в публічному доступі інформації про
наявність вільних земельних ділянок,
позивач надав згоду на отримання
будь-якої земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства в межах території
Красномакської сільської ради
Бахчисарайського району.

Відповідач в судове засідання явку
свого представника не забезпечив,
надав заперечення по суті спору,
відповідно до яких вважає
адміністративний позов не
обґрунтованим, у зв'язку з чим надане
позивачем клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою не містило собі чіткий та
якісний графічний матеріал в масштабі,
який не дозволяє визначити межи
земельної ділянки, його місце
розташування, в якості графічних
матеріалів надано лише умовне
зображення селища Красний Мак, на
якому відсутні будь-які позначки про
бажане місце розташування земельної
ділянки, що не надавало можливості
визначити віднесення бажаної
земельної ділянки до земель державної
чи комунальної власності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
свідка, дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2013 ОСОБА_1 звернувся до Відділу
Держземагенства у Бахчисарайському
районі АР Крим з клопотанням в порядку
ст.118 Земельного Кодексу України, в
якому просив дозволити розробку
проекту землеустрою щодо надання у
власність земельної ділянки
орієнтовним розміром не більше 2,0 га в
адміністративних межах Красномацької
сільської ради з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства(а.с.15).

Надане клопотання ОСОБА_1 мотивував
ст.ст. 116,118, 122 Земельного кодексу
України, Указом Президента України від
08.04.2011 № 445/2011, нереалізованим правом на
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства.

ОСОБА_1 вказав, що він не бажає отримати
земельну ділянку на умовах аукціону
або про передачу у власність вже
визначеної конкретно на місцевості чи
оформленої за проектом землеустрою
земельної ділянки, тому бажана
земельна ділянка має бути виділена в
межах зазначено на доданих графічних
матеріалах території і не може бути
розташована у невідповідному місці.

Також в клопотанні вказано, що будь-які
пропозиції з чітко визначеними місцями
розташування земельних ділянок
сільськогосподарського призначення в
адміністративних межах Красномацької
сільської ради, які можуть бути
приватизовані громадянами, не
оприлюднювались.

Листом від 11.11.2013 Відділ Дерземагенства
у Бахчисарайському районі АР Крим за
вих. № 3722 (а.с.14) повідомив позивача про
не можливість надати згоду на розробку
проекту землеустрою, у зв'язку з тим, що
у доданому до клопотанні графічному
матеріалі бажане розташування
земельної ділянки не визначено, а в
межах наданого графічного матеріалу
знаходяться землі лісогосподарського
призначення, землі житлової та
громадської забудови, водного фонду,
землі власників земельних паїв
(часток), якими відповідач не має
повноважень розпоряджатись.

Не погодившись з відмовою, позивач
звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості решти позовних вимог
судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист правий, свобод і інтересів
фізичних осіб, прав і інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень із боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
виконанні ними владних управлінських
функцій на підставі законодавства, у
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Земельні відносини на України
регулюються Конституцією України,
Земельним Кодексом України(далі -ЗКУ), а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
Кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно ст. 118 Земельного Кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства у
межах норм безоплатної приватизації
(ст. 121 ЗКУ - для ведення особистого
селянського господарства - не більше 2,0
гектара), подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку(ч. 7 ст. 118 ЗКУ).

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Згідно з ч.ч.10,11 ЗКУ відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Відповідач є територіальним органом
Державного агентства земельних
ресурсів України, діє на підставі
Положення про Управління (Відділ)
Держземагентства у районі,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 10.05.2012 № 258, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 30
травня 2012 р. за № 854/21166(зі змінами
затвердженими Наказом від 22 липня 2013
року № 453, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25 липня
2013 р. за № 1236/23768).

Відповідно до п. 4.27 вказаного Положення
до повноважень відповідача віднесено
передача відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб у межах району у разі утворення
Управління (Відділу) на території
Автономної Республіки Крим

Вказана норма узгоджується з ст. 122
Земельного Кодексу України, згідно з
якою сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, обласні, районні ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування з відповідних земель
спільної власності територіальних
громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті;

в) індивідуального дачного
будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим на території Автономної
Республіки Крим передає земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
третьою, четвертою і восьмою цієї
статті, у власність або у користування
у межах сіл, селищ, міст, що не входять
до складу певного району, та за межами
населених пунктів для всіх потреб, а
також погоджує передачу таких земель у
власність або у користування районними
державними адміністраціями на їхній
території для будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

Кабінет Міністрів України передає
земельні ділянки із земель державної
власності у власність або у
користування у випадках, визначених
статтею 149 цього Кодексу, та земельні
ділянки дна територіального моря, а
також передає земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності до статутного
капіталу державного земельного банку,
який стовідсотково належить державі та
не підлягає приватизації.

Таким чином суд зазначає, що для
визначення компетенції відповідного
державного органу чи органу місцевого
самоврядування необхідно керуватись
вказаними нормами ЗКУ.

При чому суд зазначає, що до
компетенції відповідача віднесено
передачу земель не тільки для ведення
особистого селянського господарства,а
й для всіх потреб. Проте, категорія
землі, якою має право розпоряджатись
відповідач, обмежена землями
сільськогосподарського призначення, а
форма власності - тільки державна.

Разом з тим, позивачем в своєму
клопотанні не зазначено, що він бажає
отримати дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо надання у власність
земельної ділянки саме з державної
власності та саме з земель
сільськогосподарського призначення.

Позивач зазначив, що він бажає отримати
земельну ділянку в адміністративних
межах Красномацької сільської ради.

Проте, відповідно до ст. 122 ЗКУ із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб
передають земельні ділянки у власність
або у користування сільські, селищні,
міські ради.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI
(п.п. 3, 4,6,7 Розділу II. Прикінцеві та
перехідні положення) визначено, що з
дня набрання чинності цим Законом
землями комунальної власності
відповідних територіальних громад
вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності відповідної
територіальної громади;

які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах
відповідних населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної власності
та земельних ділянок, зазначених у
підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього
розділу.

У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених
пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
державної власності;

які перебувають у постійному
користуванні органів державної влади,
державних підприємств, установ,
організацій, Національної академії
наук України, державних галузевих
академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що
використовуються Чорноморським флотом
Російської Федерації на території
України на підставі міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного
(обов'язкового) відселення, що зазнали
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами
населених пунктів, крім земельних
ділянок приватної власності та
земельних ділянок, зазначених у
підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

У разі якщо відомості про земельні
ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього
розділу, не внесені до Державного
реєстру земель, надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
державної реєстрації таких земельних
ділянок, а також її затвердження
здійснюються:

у межах населених пунктів - сільськими,
селищними, міськими радами;

за межами населених пунктів - органами
виконавчої влади, які відповідно до
закону здійснюють розпорядження
такими земельними ділянками.

З дня набрання чинності цим Законом
землі державної та комунальної
власності в Україні вважаються
розмежованими.

Відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності;

б) земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності незалежно від місця їх
розташування.

Земельні ділянки державної власності,
які передбачається використати для
розміщення об'єктів, призначених для
обслуговування потреб територіальної
громади (комунальних підприємств,
установ, організацій, громадських
пасовищ, кладовищ, місць знешкодження
та утилізації відходів, рекреаційних
об'єктів тощо), а також земельні
ділянки, які відповідно до
затвердженої містобудівної
документації передбачається включити
у межі населених пунктів, за рішеннями
органів виконавчої влади передаються у
комунальну власність.

До земель комунальної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать:

а) землі загального користування
населених пунктів (майдани, вулиці,
проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки,
сквери, бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо);

б) землі під залізницями,
автомобільними дорогами, об'єктами
повітряного і трубопровідного
транспорту;

в) землі під об'єктами
природно-заповідного фонду,
історико-культурного та оздоровчого
призначення, що мають особливу
екологічну, оздоровчу, наукову,
естетичну та історико-культурну
цінність, якщо інше не передбачено
законом;

г) землі лісогосподарського
призначення, крім випадків, визначених
цим Кодексом;

ґ) землі водного фонду, крім випадків,
визначених цим Кодексом;

д) земельні ділянки, які
використовуються для забезпечення
діяльності органів місцевого
самоврядування;

е) земельні ділянки, штучно створені в
межах прибережної захисної смуги чи
смуги відведення, на землях
лісогосподарського призначення та
природно-заповідного фонду, що
перебувають у прибережній захисній
смузі водних об'єктів, або на земельних
ділянках дна водних об'єктів.

Таким чином, вказівка в графічних
матеріалах до клопотання орієнтовно
конкретного місця розташування
бажаної земельної ділянки є необхідною
для визначення форми власності цієї
земельної ділянки та органу, якій
відповідно до своєї компетенції має
право розпоряджатись землями, на яких
знаходиться бажана земельна ділянка.

Суд погоджується з позивачем про
неможливість на етапі подання
клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою вказівки
конкретних меж земельної ділянки.

Проте, з наданого позивачем графічного
матеріалу (а.с.8) не можливо встановити,
навіть приблизно, місце розташування
земельної ділянки, яку позивач бажає
отримати у власність. Натомість,
позивачем надано умовне зображення
території с. Красний Мак.

Суд погоджується з відповідачем щодо
того, що наданий графічний матеріал є
неконкретним без вказівки масштабу та
визначення бажаного місця
розташування земельної ділянки, що не
дає можливість встановити
відповідність місця розташування
ділянки вимогам законів, прийнятих
відповідно до нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно -територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
протиправною відмову відповідачу у
наданні згоди на розробку проекту
землеустрою, та як наслідок
зобов'язання відповідача розглянути
клопотання позивача про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки, орієнтовною площею 2,0 га для
ведення особистого селянського
господарства у порядку та строки,
передбачені статтею 118 Земельного
Кодексу України.

В судовому засіданні 27.01.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Відповідно до
ст.ст.160,163 КАС України повний текст
постанови виготовлено 03.02.2014р.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення постанови. У разі
оголошення в судовому засіданні
вступної і резолютивної частини
постанови, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Котарева Г.М.