Справа № 804/11735/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2013 р. Справа № 804/11735/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Турлакової Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
з позовними вимогами про: - стягнення з
Дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 11155,00 грн.; - стягнення з
відповідача на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 2,23 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідач не забезпечив
працевлаштування інвалідів у
відповідній кількості та не сплатив
вчасно адміністративно-господарські
санкції за не здійснення
працевлаштування інвалідів, в
результаті чого порушено вимоги ст.19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
завдано значної шкоди державним
інтересам.

Представник відповідача позов не
визнав, подав до суду письмові
заперечення проти позову з проханням
відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі. В обґрунтування
заперечень зазначив, що подавав до
центру зайнятості протягом 2012 року
щомісячні звіти про наявність вільних
робочих місць за формою 3-ПН та звіт за
формою №10 ПІ (річна) за 2012 рік, в якому
заявлено потребу у працевлаштуванні
інваліда та відповідно до якого один
інвалід був працевлаштований, також
зазначає, що що на протязі 2012р. надавав
до місцевих ЗМІ інформацію про
наявність вакантних робочих місць, чим
здійснював пошук співробітників Таким
чином, вимоги чинного законодавства
покладені на підприємство ним
виконані. А обов'язок пошуку, підбору та
направлення на роботу інвалідів та
інших осіб, які потребують соціального
захисту, чинним законодавством України
покладений на державну службу
зайнятості та її територіальні органи.

Представник позивача надіслав до суду
заяву з проханням розглянути позов за
його відсутності в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти розгляду справи в
порядку письмового провадження не
заперечував.

Ухвалою суду від 07.10.2013р. відповідно до
ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України справу
призначено до розгляду у письмовому
провадженні на підставі наявних в
справі доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши чинне законодавство та
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрації юридичної особи Серія А00
№417656 Дочірнє підприємство
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 25.12.1997р.

Згідно із Довідкою АА №448288 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України види економічної
діяльності за КВЕД ДП «Таксі-Серівс»
ВАТ «Автопромінь»: діяльність
автомобільного регулярного
транспорту; технічне обслуговування та
ремонт автомобілів; оренда інших
наземних транспортних засобів та
устаткування тощо.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на Дочірнє
підприємство «Таксі-сервіс»
Відкритого акціонерного товариства
«Автопромінь» покладається обов'язок
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно звіту відповідача «Про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік» за формою 10-ПІ від
28.02.2013р., середньооблікова кількість
штатних працівник облікового складу - 50
осіб; середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність - 1 особа; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях - 2
особи; фонд оплати праці - 557,75 грн.;
середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 1115,50 грн.

Протягом 2012 року щомісячно
відповідачем надавалися звіти про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів за формою
№ 3-ПН до Ленінського районного центру
зайнятості м.Дніпропетровська станом
на: 06.01.2012р., 28.02.2012р., 29.03.12р., 30.05.12р.,
27.06.2012р., 30.07.12р., 30.08.12р., 26.09.12р., 31.10.12р.,
28.11.12р., 27.12.12р., копії яких наявні в
матеріалах справи.

20.05.2013р. Ленінський районний центр
зайнятості м.Дніпропетровська листом
№7 повідомив відповідача, що
відповідачем протягом 2012 року
надавались звіти за формою №-ПН, у тому
числі для працевлаштування інвалідів у
кількості вакантних посад, також
зазначає, що спеціалістами Ленінського
центру зайнятості доводилась
інформація про наявність вакансій до
осіб з обмеженими фізичними
можливостями та протягом 2012 року була
направлена на Дочірнє підприємство
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
1 особа з інвалідністю на посаду водій
автотранспортних засобів, але їй було
відмовлено в працевлаштуванні як
такій, що не відповідає вимогам.

Відповідачем протягом 2012 року
надавалися до місцевих ЗМІ інформація
про наявність вакантних робочих місць,
що підтверджується копіями газет, які
наявні в матеріалах справи.

Також судом досліджено Статут
дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства
«Автопромінь».

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Частиною 3 ст.18 Закону передбачено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст.20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» підприємства (об'єднання,
установи і організації незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
встановлено нормативом, передбаченим
ч.1 ст.19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньорічної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для підприємств (об'єднань),
установ організацій незалежно від
форми власності та господарювання, на
яких працює від 8 до 15 осіб, розмір
штрафних санкцій за робоче місце, не
зайняте інвалідом , визначається в
розмірі половини середньої річної
заробітної платина відповідному
підприємстві (об'єднанні), у
відповідній установі, організації.
Згідно ч.3 ст.20 наведеного Закону сплату
штрафних санкцій підприємства
(об'єднання) установи і організації
провадять за рахунок прибутку, який
залишається у їх розпорядженні після
сплати всіх податків і зборів
(обов'язкових платежів).

З огляду на приписи статті 238
Господарського кодексу України, до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин відповідно до
статті 218 цього Кодексу є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. В силу
частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Частина 2 ст.19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач на протязі 2012р. надавав
звіти про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів за формою
№ 3-ПН до Ленінського районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська, копії
яких наявні в матеріалах справи. Крім
того, позивачем були надані оголошення
у ЗМІ щодо наявності вакантних місць.

Також судом враховані заперечення
відповідача з посиланням на те, що
основну кількість працівників ДП
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
складають водії транспортних засобів,
що здійснюють перевезення пасажирів на
міжміських та міжобласних маршрутах.
Водій транспортного засобу повинен
мати відкриту категорію «D» у
посвідченні водія. Для відкриття даної
категорії особа повинна пройти
медичних огляд кандидатів у водії
транспортних засобів, що проводиться
комісією з метою вирішення питання про
наявність або відсутність у особи
протипоказань до керування
транспортним засобом згідно із
переліком захворювань і вад при яких
особа не може бути допущена до
керування відповідними транспортними
засобами, який затверджено Наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 24.12.1999 №299. Тому приймати в штат
підприємства водіїв-інвалідів може
бути суспільно-небезпечною дією.

Крім того, позивачем не було надано
суду доказів необґрунтованої відмови
відповідача в прийнятті на роботу
направлених компетентними органами,
які займаються направленням інвалідів
для працевлаштування, інвалідів до
Дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства
«Автопромінь».

Отже, на думку суду, чинне
законодавство не зобов'язує
підприємства самостійно займатися
пошуком інвалідів та з'ясовувати які
саме інваліди потребують роботи, якої
відповідної нозології. За таких
обставин, покладати на підприємство
відповідальність у вигляді штрафних
санкцій є таким, що суперечить як
загальним принципам права, так і ст.19
Конституції України.

Приймаючи рішення судом враховано, що
відповідно до практики Європейського
суду з прав людини вимога про якість
закону є однією з форм реалізації
принципу верховенства права. Згідно
зазначеного принципу особа не може
бути притягнута до відповідальності у
разі різного тлумачення та
розбіжностей щодо змісту та обсягу її
прав (обов'язків), визначених у
нормативно-правових актах одного
рівня.

З урахуванням сукупності викладених
обставин, враховуючи вимоги чинного
законодавства, суд доходить висновку
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного суду України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Дочірнього підприємства
«Таксі-сервіс» Відкритого
акціонерного товариства «Автопромінь»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В. Турлакова