Справа № 815/6789/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6789/13-а

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року про визнання недійсним
та скасування рішення, скасування
внесення інформації, зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Одеської міської ради, Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради,
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання
недійсним та скасування рішення
Одеської міської ради № 2931-V від 10.07.2008
року, скасування внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр інформації за №
23 щодо земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 909, 53 кв. м., яка
належить ОСОБА_2, внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр зміни щодо
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
згідно рішення Київського районного
суду Одеської області від 16.12.2010 року.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року адміністративний позов ОСОБА_1
до Одеської міської ради, Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради,
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_2 в частині
позовних вимог про визнання недійсним
та скасування рішення Одеської міської
ради № 2931-V від 10.07.2008 року - повернуто
позивачеві з роз'ясненням ОСОБА_1, що
для вирішення вказаного спору вона має
право звернутися до місцевого
загального суду, як адміністративного.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Одеської міської ради , Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради,
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання
недійсним та скасування рішення
Одеської міської ради № 2931-У від 10.07.2008
року, скасування внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр інформації за №
: 0123 щодо земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 площею 909,53 кв. м., яка
належить ОСОБА_2, внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр зміни щодо земельної
ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1
згідно до рішення Київського районного
суду від 16.12.2010 року до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області - залишити без розгляду на
підставі ч.2 ст.100 КАС України.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає, що ухвалу
винесено з порушенням норм
процесуального права, у зв'язку з чим
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, та направити справу для
продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність її часткового
задоволення.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_1 звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
недійсним та скасування рішення,
скасування інформації, зобов'язання
вчинити дії.

Суд першої інстанції залишаючи
відповідну частину позовних вимог без
розгляду керувався наданими позивачем
відомостями, а саме: 05.11.2012 року позивач
звернулась до Головного управління
Держземагенства в Одеській області із
заявою про внесення до автоматизованої
системи Державний земельний кадастр
зміни щодо земельної ділянки, що
знаходиться у АДРЕСА_1 згідно до
рішення Київського районного суду від
16.12.2010 року. 07.12.2012 року Головним
управлінням Держземагенства в
Одеській області надано відповідь щодо
неможливості внесення змін до
чергового кадастрового плану м. Одеси
та АС ДЗК у зв'язку з відсутністю
підстав для внесення змін; 10.01.2013 року
позивач звернулась до Одеського
міського управління земельних
ресурсів Одеської міської ради із
заявою щодо виправлення помилки, яка
призвела до неможливості отримання
кадастрового номеру.

Вирішуючи спірне питання суд першої
інстанції виходив із того, що станом на
момент звернення до Одеського
міського управління земельних
ресурсів Одеської міської ради
позивачу було відомо про відмову
Головного управління Держземагенства
в Одеській області від 07.12.2012 року у
внесенні відповідних змін, вказавши, що
ОСОБА_1 звернулась до суду лише 25.09.2013
року (з моменту, коли позивач дізналась
або повинна була дізнатись про
порушення прав, свобод чи інтересів
сплинуло більше 9-ти місяців),
посилаючись на частину другу статті 99
КАС України.

Водночас, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції, залишаючи
без розгляду адміністративний позов, в
порушення вимог статті 159 КАС України
не звернув увагу та не надав належної
юридичної оцінки обставині щодо
пропуску позивачем 6 -місячного строку
звернення до суду, встановленого
статтею 99 КАС України.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частинами 2, 3 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється 6 місячний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, строк звернення до
адміністративного суду - це проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із її заявою за
вирішенням цього спору і захистом
своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Частиною другою ст. 100 КАС України
передбачено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовки чи судового
розгляду справи.

Згідно з пунктом дев'ятим ч.1 ст. 155 КАС
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо її
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

З урахуванням наведеного, для
вирішення питання про правильність
застосування судами строку звернення
до суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Зокрема, суд, для вирішення питання
щодо встановлення моменту коли особа
дізналась або повинна бути дізнатись
про порушення своїх прав, не з'ясував,
ким була допущена помилка, яка призвела
до неможливості внесення змін до
відповідного кадастрового плану м.
Одеси та АС ДЗК.

Не містить таку інформацію і відповідь
Головного управління Держземагентства
в Одеській області від 07.12.2012 року, на
яку посилався суд першої інстанції в
якості обґрунтування пропуску строку
звернення до суду ( а.с. 70).

При цьому колегія суддів погоджується
із доводами апеляційної скарги з того
приводу, що позивачці відповідними
органами не було доведено про
прийняття рішення та вчинення дій, які
впливають на її права, свободи та
інтереси, з огляду на те, що ОСОБА_1
відповідно до статті 19 Конституції
України має право очікувати, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язанні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В той же час, у частині 5 пункту 6 статті
24 Закону України «Про Державний
земельний кадастр» зазначено, що
знаходження в межах земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати,
іншої земельної ділянки або її частини
є підставою для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки. Таким чином, позивачка
сподівалась на законність дій
відповідних посадових осіб і ніяким
чином не могла знати про сутність
порушення її прав.

Отже, висновок суду щодо пропуску
ОСОБА_1 шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду
відповідно до частини 2 ст.99 КАС України
є передчасним, адже ним, ще на стадії
вирішення судом питання про відкриття
провадження у справі, фактично
з'ясовані обставини встановлення
факту пропуску позивачем строку
звернення до суду, який, на думку
колегії суддів може бути встановлений
лише шляхом дослідження вказаних
документів та інших доказів ході
судового розгляду справи.

Враховуючи все вищезазначене, без
дослідження вищенаведеної інформації
у судовому засіданні, строк подання
адміністративного позову не можна
вважати пропущеним.

За таких обставин, висновок суду
першої інстанції про залишення
адміністративного позову без розгляду
в частині позовних вимог про
скасування внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр інформації за №
:0123 щодо земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 площею 909,53 кв. м., яка
належить ОСОБА_2 та внесення зміни до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр щодо земельної
ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1
згідно до рішення Київського районного
суду від 16.12.2010 року до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області є помилковим.

З урахуванням вищенаведеного,
враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1
до органів місцевого самоврядування та
органів державної влади випливають з
одних правовідносин, а отже є
пов'язаними між собою, суд першої
інстанції повертаючи
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Одеської міської ради, Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради з
підстав не підсудності цьому суду
формально порушив вимоги пункту 1 статі
21 КАС України, яким передбачено, що якщо
справа щодо однієї з вимог підсудна
окружному адміністративному суду, а
щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому
загальному суду як адміністративному
суду, таку справу розглядає окружний
адміністративний суд.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково та не у достатньому обсязі
з'ясував правові обставини
адміністративного позову, які
необхідні для вирішення питання про
відкриття провадження у справі, і
ухвалив судове рішення з порушенням
норм процесуального права.

Оскільки при винесенні ухвали порушено
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції,
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України,
приходить до висновку про скасування
оскаржуваної ухвали суду і
постановлення нової ухвали з
направленням матеріалів справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Вимоги апеляційної скарги про розгляд
справи по суті апеляційним судом не
ґрунтуються на законі та підлягають
відхиленню.

Керуючись ч. 1 та ч.2 ст. 2 ,ч. 1 ст. 21 ,ч. 2 ст.
99, ст. 195, 196, 199, 202, 204, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року у справі № 815/6789/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради, Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради,
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання
недійсним та скасування рішення
Одеської міської ради № 2931-У від 10.07.2008
року, скасування внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр інформації за №
: 0123 щодо земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 площею 909,53 кв. м., яка
належить ОСОБА_2, внесення до
автоматизованої системи Державний
земельний кадастр зміни щодо земельної
ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1
згідно до рішення Київського районного
суду від 16.12.2010 року до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області - скасувати.

Постановити нову ухвалу з направленням
матеріалів справи № 815/6789/13-а до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Шляхтицький О.І.

Суддя:
Крусян А.В.

Суддя:
Джабурія О.В.