Справа № 826/13685/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 листопада 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Авантелеком" до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Авантелеком" подано до Окружного
адміністративного суду міста Києва
позов про визнання протиправними дії
ДПІ щодо зменшення задекларованих
позивачем сум ПДВ і податкового
кредиту з ПДВ; дії з приводу визнання
правочинів, укладених позивачем із ТОВ
"Мегапод", нікчемними, такими, що
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави і
суспільства та вчинені удавано; дії
щодо внесення в програмне забезпечення
АС "Аудит" та АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
висновків акта перевірки, а також
зобов'язання вчинити дії щодо
відновлення у вказаних базах даних
задекларовані позивачем суми ПДВ та
податкового кредиту з ПДВ за період
квітень 2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 листопада 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 листопада 2013 року та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу від 17.07.2013 №301
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства по взаємовідносинах із
ТОВ "Мегапод" за період з 01.04.2013 по 30.04.2013,
за результатами якої складено акт від
18.07.2013 №418/22-20/35893470.

Згідно з актом, перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п.187.1 ст. 187
Податкового кодексу України (далі - ПК),
що призвело до завищення за квітень
2013р. податкових зобов'язань з ПДВ на 100388
грн., та порушення вимог п. 187.1 ст. 187, п.
198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 49.18 ст. 49 ПК, що
призвело до завищення податкового
кредиту з ПДВ за квітень 2013р. на 100388
грн., з тих підстав, що правочини між
позивачем і ТОВ "Мегапод" з придбання
робіт (послуг) та правочини між
позивачем і іншими покупцями
визнаються відповідачем нікчемними.

Даний висновок зроблено на підставі
акта Броварської ОДПІ Київської
області від 17.04.2012 №30/22-5/37848833 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Мегапод", а також висновку
ГВПМ ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва щодо відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності
ТОВ "Мегапод", згідно яких встановлено
неможливість здійснення ТОВ "Мегапод"
господарської діяльності у зв'язку із
відсутністю у останнього виробничих
потужностей, на підставі чого
відповідачем зроблено висновок про
відсутність наміру реального
створення правових наслідків у сторін
даного правочину, а також
невідповідність зазначеного правочину
вимогам ч.1,3 та 5 ст. 203 ЦК, що, на думку
позивача, свідчить про порушення таким
привочином публічного порядку та
невідповідність інтересам держави та
суспільства.

Позивачем відображено в податковому
обліку з ПДВ результати
фінансово-господарських відносин з ТОВ
"Мегапод" і задекларовано в складі
податкового кредиту за квітень 2013 ПДВ у
сумі 100388 грн.

Перевіркою встановлено та детально
відображено в акті, що між позивачем
(Замовник) та ТОВ "Мегапод" (Виконавець)
01.07.2012 укладено договір про розміщення
зовнішньої реклами №120717, згідно умов
якого Виконавець зобов'язується за
замовленням позивача провести
рекламну кампанію шляхом розміщення
рекламного матеріалу на спеціальних
носіях за адресою, в кількості та у
строки, визначені в додатках до даного
договору. При цьому в матеріалах справи
наявні додатки до договору, згідно з
якими загальна вартість замовлених
робіт становить 602326 грн. (в т.ч. ПДВ-100388
грн.).

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем до
перевірки та до суду надано акти
здачі-прийняття робіт до договору та
податкові накладні всього на суму 602326
грн. (в т.ч. ПДВ-100388 грн.).

Перевіркою встановлено, що розрахунки
між підприємствами здійснювались у
безготівковій формі; кредиторська
заборгованість по взаємовідносинах із
ТОВ "Мегапод" у позивача відсутня, що
підтверджується також наявними у
справі копіями банківських виписок.

Перевіркою не встановлено відсутність
документів бухгалтерського і
податкового обліку, необхідних для
підтвердження задекларованих
показників податкового кредиту по
операціям з ТОВ "Мегапод", обов'язок
ведення і зберігання яких покладено на
позивача. Також перевіркою не
встановлено порушень в оформленні
наданих фінансово-господарських
документів вимогам чинного
законодавства.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
дії ДПІ щодо зменшення задекларованих
позивачем сум ПДВ і податкового
кредиту з ПДВ, щодо визнання
правочинів, укладених позивачем із ТОВ
"Мегапод", нікчемними та внесення в
програмне забезпечення АС "Аудит" та АС
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" висновків акта перевірки, з
таких підстав.

Під податковим кредитом відповідно до
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК розуміється сума,
на яку платник ПДВ має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає зокрема у
разі здійснення операцій з придбання
товарів та послуг (пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті, є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством та на даних якого
ґрунтується, зокрема, податкова
звітність (ч.2 ст.3). Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій (ч.1 ст.9).

Отже, формування податкового кредиту з
ПДВ обумовлено придбанням платником
податків товарів, робіт (послуг) з метою
їх використання в межах господарської
діяльності та реалізується за
наявності у платника належно
оформлених підтверджуючих проведення
господарських операцій первинних
документів і податкових накладних.

Господарський договір недійсним
(фіктивним) в судовому порядку не
визнавався, зміст господарських
зобов'язань по розміщенню зовнішньої
реклами не суперечить вимогам
національного законодавства, а
складені на його виконання
фінансово-господарські документи
містять необхідні дані, що
підтверджують факти господарських
операцій та дозволяють ідентифікувати
господарські операції, не містять
розбіжностей і відповідають вимогам
ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 201.1 ст. 201 ПК.

Дійсність вказаних первинних
документів підтверджується тим, що ТОВ
"Мегапод" в установленому порядку було
зареєстрованим платником ПДВ, тому
зобов'язаний був нараховувати ПДВ та
згідно з п. 201.4 ст. 201 ПК вправі був
виписувати податкові накладні, які
згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК є законною
підставою для формування податкового
кредиту.

Роботи придбавалися позивачем з метою
використання його в господарській
діяльності, основним видом якої є
надання рекламних послуг. Придбані у
ТОВ "Мегапод" роботи були використаними
при виконанні власних зобов'язань щодо
проведення рекламних кампаній таких
підприємств-замовників, як: ТОВ
"Імексенерджі", ТОВ "Київспецкомплекс",
ТОВ "Топгард", доказом чого є наявні у
справі копії договорів позивача із
вказаними підприємствами, актів
здачі-прийняття робіт та звітів про
виконання замовлених робіт.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачем не надано
безпосередніх доказів порушення
публічного порядку, а саме
спрямованості правочинів на
заволодіння коштами (майном) держави,
як визначено у ст. 228 Цивільного
кодексу Укарїни, а транзитний акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки та/або висновку ГВПМ стосовно
іншого контрагента не є підставою для
визнання правочинів недійсними або
нікчемними, оскільки цивільний закон
таких підстав не встановлює.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що зроблені в акті перевірки
висновки ДПІ про відсутність достатніх
ресурсів для провадження ТОВ "Мегабуд"
господарської діяльності є
необґрунтованим, оскільки в даному
випадку вони не підтвердженні
належними доказами, а ґрунтуються
виключно на припущеннях. та суперечать
наданим до перевірки і до суду первинни
документам.

Транзитні акти органів ДПС або
службові записки підрозділів
податкової міліції, які містять
суб'єктивні висновки непідтверджені
відповідними доказами, не є належними
доказами цим фактам.

Безпідставними є висновки ДПІ щодо
порушення позивачем п.187.1 ст. 187 ПК та
завищення податкових зобов'язань з ПДВ
за квітень 2013р. на 100388 грн., оскільки
документи, на підставі яких позивачем
задекларовано вказані податкові
зобов'язання по взаємовідносинам з ТОВ
"Топгард", ТОВ "Київспецкомплекс", ТОВ
"Івент інтернешнл Груп", ТОВ ВФ
"Географіка", ТОВ "Пекотоф-Принт", ТОВ
"С.Т.Е.Л.С.", ТОВ "Енерджі Лоджістік", ТОВ
"Імексенерджі", ТОВ "Рекламна агенція
"Бізнес комунікаційна група", ТОВ
"Президент фільм Україна", ТОВ "Сез-УА",
відповідач всупереч вимогам пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК не досліджував, зміст
правочинів (господарських операцій) та
результати їх виконання не з'ясовував.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність зазначених в
акті порушень і правомірність
декларування позивачем спірних сум
податкового кредиту з ПДВ, оскільки
такі доводи позивача відповідають
приписам ЦК, ПК і в достатній мірі
підтверджені наданими до суду
доказами. Недостатність доказів і
недоведеність відповідачем
правомірності рішень, дій,
бездіяльності, тих обставин, про які
відповідач зазначив у акті перевірки, а
також перевищення відповідачем
встановлених ПК і ЦК повноважень,
вказують на протиправність дій ДПІ
щодо відображення у акті
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 18.07.2013 №418/22-20/35893470
висновків.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
своїх дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 01 листопада 2013 року
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 листопада 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному поряд ку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів піс ля набрання
ухвалою законної сили.

Ухвалу складено в повному обсязі -
23.01.2014 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:Л.М.
Гром, Т.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.