Справа № 820/118/14
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 р.
№ 820/118/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання
Тверитнікові О.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Шкіль Н.В.,
Мірошніченко Ю.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції у Харківській
області про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Харківській
області, в якому просить суд:

- наказ Головного управління юстиції у
Харківській області № 891/4 від 10.12.2013
року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за
власним бажанням завідувача сектору
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області визнати
незаконним;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача
сектору державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Богодухівського районного
управління юстиції Харківської
області;

- стягнути з Головного управління
юстиції у Харківській області на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 14.12.2013 року по
день винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він працював на посаді
завідувача сектору державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області. Наказом
Головного управління юстиції у
Харківській області № 891/4 від 10.12.2013
року був звільнений з посади за власним
бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП
України. Вважає оскаржуваний наказ
неправомірним, оскільки після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не
вимагав розірвати трудовий договір та
попередив про бажання продовжити
працювати.

В судове засідання позивач прибув,
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити позов.

Відповідач, Головне управління юстиції
у Харківській області проти позову
заперечувало. В обґрунтування
заперечень зазначило, що оскаржуваний
наказ винесений на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Також, відповідач зазначив, що
повідомлень про намір продовжувати
працювати до Головного управління
юстиції у Харківській області не
надходило.

В судове засідання представники
відповідача прибули, проти позову
заперечували та просили відмовити у
задоволенні позову.

В судовому засіданні в якості свідків
були допитані, ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Свідки
пояснили, що позивач 13.12.2013 року
повідомив начальника Богодухівського
районного управління юстиції
Харківської області Бородавку
Анатолія Івановича та начальника
реєстраційної служби Богодухівського
районного управління юстиції
Харківської області Заяц Миколу
Миколайовича про те, що продовжує
працювати і не залишатиме роботи. 14.12.2013
року відпрацював повний робочий день
та приймав громадян.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача та свідків,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх сукупності
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позову з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 був призначений на посаду
завідувача сектору державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області наказом
Головного управління юстиції у
Харківській області № 365/3 від 07.06.2012
року.

28.11.2013 року ОСОБА_1 написав на ім'я
начальника реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Харківській області Дробот О.І. заяву
про звільнення з посади за власним
бажанням.

Наказом Головного управління юстиції у
Харківській області № 891/4 від 10.12.2013
року ОСОБА_1 завідувача сектору
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області було
звільнено з роботи з 13.12.2013 року за
власним бажанням, відповідно до ст. 38
КЗпП України.

13.12.2013 року начальником реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Харківській області на адресу
Харківської філії ДП "Інформаційний
центр" було направлено лист про
закриття доступу до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з
13.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу законів
про працю України працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні. У разі,
коли заява працівника про звільнення з
роботи за власним бажанням зумовлена
неможливістю продовжувати роботу
(переїзд на нове місце проживання;
переведення чоловіка або дружини на
роботу в іншу місцевість; вступ до
навчального закладу; неможливість
проживання у даній місцевості,
підтверджена медичним висновком;
вагітність; догляд за дитиною до
досягнення нею чотирнадцятирічного
віку або дитиною-інвалідом; догляд за
хворим членом сім'ї відповідно до
медичного висновку або інвалідом I
групи; вихід на пенсію; прийняття на
роботу за конкурсом, а також з інших
поважних причин), власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про
звільнення надійшла до Головного
управління юстиції у Харківській
області 29.11.2013 року про, що свідчить
штамп вхідної кореспонденції на заяві.
ОСОБА_1 не зазначено про зумовленість
заяви неможливістю продовжувати
роботу (переїзд на нове місце
проживання; переведення чоловіка або
дружини на роботу в іншу місцевість;
вступ до навчального закладу;
неможливість проживання у даній
місцевості, підтверджена медичним
висновком; вагітність; догляд за
дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин).

Наказом Головного управління юстиції у
Харківській області № 891/4 від 10.12.2013
року було звільнено з роботи ОСОБА_1 з
13.12.2013 року.

Тобто, відповідачем було дотримано
вимоги ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про
працю України.

Щодо посилання позивач на положення ч. 2
ст. 38 Кодексу законів про працю України,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу законів
про працю України якщо працівник після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не
вимагає розірвання трудового договору,
власник або уповноважений ним орган не
вправі звільнити його за поданою
раніше заявою, крім випадків, коли на
його місце запрошено іншого
працівника, якому відповідно до
законодавства не може бути відмовлено
в укладенні трудового договору.

Отже, власник або уповноважений ним
орган не вправі звільнити особу за
поданою раніше заявою, якщо працівник
після закінчення строку попередження
про звільнення не залишив роботи і не
вимагає розірвання трудового договору.

В судовому засіданні в якості свідків
були допитані ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Свідки
пояснили, що позивач 13.12.2013 року
повідомив начальника Богодухівського
районного управління юстиції
Харківської області Бородавку
Анатолія Івановича та начальника
реєстраційної служби Богодухівського
районного управління юстиції
Харківської області Заяц Миколу
Миколайовича про те, що продовжує
працювати і не залишатиме роботи. 14.12.2013
року відпрацював повний робочий день
та приймав громадян, відповідно після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не
вимагав розірвати трудовий договір.

Суд зазначає, що до матеріалів справи
долучені копії пояснень начальника
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області Бородавки
Анатолія Івановича та начальника
реєстраційної служби Богодухівського
районного управління юстиції
Харківської області Заяц Миколи
Миколайовича, за якими ОСОБА_1 не
повідомляв, зазначених осіб про намір
продовжити працювати на посаді.

За таких підстав, суд позбавлений
можливості врахувати пояснення
свідків, як беззаперечний доказ
повідомлення ОСОБА_1 відповідача про
намір продовжувати працювати на
посаді.

Доказів письмового повідомлення
ОСОБА_1 Головне управління юстиції у
Харківській області про намір
продовжувати працювати до суду не
надано.

Разом з тим, згідно Журналу обліку
виходу працівників реєстраційної
служби Богодухівського районного
управління юстиції Харківської
області та Акту про відсутність на
робочому місці завідувача сектору
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області ОСОБА_1 від
16.12.2013 року, позивач не вийшов на роботу
16.12.2013 року, тобто після закінчення
строку попередження про звільнення.

Доказів перебування на робочому місці
16.12.2013 року ОСОБА_1 до суду на надано.

Відповідно застосування ч. 2 ст. 38
Кодексу законів про працю України в
даному випадку є неможливим.

Щодо пояснень позивача про вихід на
роботу 14.12.2013 року, суд зазначає
наступне.

В судовому засіданні представники
відповідача пояснили, що ОСОБА_1
знаходився в приміщенні реєстраційної
служби Богодухівського районного
управління юстиції Харківської
області та здійснював дії в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
без належних правових підстав,
оскільки згідно графіку чергувань
працівників реєстраційної служби по
середам до 20.00 та суботам до 16.00, позивач
не мав чергувати 14.12.2013 року. Робочим
днем було 16.12.2013 року.

Суду була надана належним чином
засвідчена копія графіку чергувань
працівників реєстраційної служби по
середам до 20.00 та суботам до 16.00, за яким
позивач не мав чергувати 14.12.2013 року.

Тобто, робочим днем для позивача було
16.12.2013 року.

Відповідно, знаходження ОСОБА_1 в
приміщенні реєстраційної служби
Богодухівського районного управління
юстиції Харківської області та
здійснення дій в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно не може
бути розцінено судом, як продовження
позивачем роботи.

Щодо посилання позивача на підписання
оскаржуваного наказу не повноважною
особою, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 15.10 Положення про
Головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 року
керівник реєстраційної служби
призначає на посади та звільняє з посад
державних реєстраторів, державних
службовців та працівників структурних
підрозділів реєстраційної служби
головного управління юстиції,
структурних підрозділів районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, державних службовців
та працівників відділів державної
реєстрації актів цивільного стану у
разі нестворення реєстраційних служб
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції, приймає рішення щодо їх
заохочення, притягує їх до
дисциплінарної відповідальності,
підписує відповідні накази.

Оскаржуваний наказ підписаний
начальником реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Харківській області.

Тобто, повноважною особою на
підписання відповідних наказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень надав до суду достатні
докази в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються заперечення, довів
належними та допустимими доказами
правомірність прийняття
оскаржуваного.

Оскільки відповідачем доведено
правомірність своїх дій то вимога про
поновлення позивача на посаді не
підлягає задоволенню.

Вимога про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу є
похідною від вимоги про поновлення
позивача на посаді, а тому не підлягає
задоволенню.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 необґрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст.
185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Харківській області про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бабаєв А.І.

Повний текст постанови виготовлений
31.01.2014 року.