Справа № 811/2513/13-а
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
Справа № 811/2513/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового
засідання Осипової Н.В.,

за участі представника позивача Гуцол
Р.В.,

представника відповідача Філоненка
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "РА СІТІ ГРУП"
(далі - Товариство) до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Головного управління
Міністерства доходів та зборів в
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулось до суду з заявою
до податкового органу про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 22
липня 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 156468 грн. та
накладено штрафну санкцію - 78235 грн.

Представник позивача підтримав вимогу
заяви.

Стверджував, що від укладення
договорів купівлі-продажу і надання
агентських послуг з ТОВ «Голден Гейтс
Груп» (далі - Товариство 2) впродовж
строку, який перевірявся податковим
органом, настали реальні правові
наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство
правомірно сформувало в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового кредиту за згаданими
правочинами.

Представники відповідачів
заперечили стосовно задоволення
позову, мотивуючи тим, що правочини,
котрі уклало Товариство з Товариством
2, не спрямовувалися на реальне
настання наслідків, які обумовлювалися
ними.

Доказом того, як вважають
вони, є акт перевірки діяльності
згаданого контрагента.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 01 листопада 2012 року Товариство
(постачальник) та
Товариство 2 (агент) уклали агентську
угоду про надання послуг з пошуку
потенційних покупців нафтопродуктів
(Том 1 а.с.156-160).

За умовами договору винагорода агента
становить не більше 10 % від загальної
вартості паливо-мастильних матеріалів,
які реалізовані покупцям, котрі
залучені агентом згідно правочину.

На виконання умов договору Товариство 2
надало Товариству досьє на кожного із
потенційних покупців (Том 1 а.с.176-186).

Надалі з цими покупцями Товариство
уклало договори купівлі -
продажу нафтопродуктів (Том 1 а.с.187-245,
Том 2 а.с.1-25).

Згідно актів здавання - приймання робіт
від 30 листопада і 31 грудня 2012 року та 31
січня і 28 лютого 2013 року загальна їх
вартість становить 454418,30 грн. (з
урахуванням ПДВ у сумі 75736,38 грн.) (Том 1
а.с.161-172).

Невід'ємною частиною актів є щомісячні
звіти, в яких зазначено об'єми
реалізації нафтопродуктів.

30 листопада, 31 грудня 2012 року, 31 січня, 28
лютого 2013 року, Товариство 2 виписало
позивачу податкові накладні на суму
454418,30 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі
75736,38 грн.) (Том 1 а.с.163, 166, 169, 172,).

Товариство сплатило кошти Товариству 2
у безготівковій формі, що доводиться
платіжними дорученнями (Том 1 а.с.173-175).

19 листопада 2012 року Товариство
(покупець) та
Товариство 2 (продавець) уклали договір
на поставку нафтопродуктів (Том 1
а.с.91-98).

Згідно видаткових накладних від 20
листопада і 18 грудня 2012 року та 15 лютого
2013 року Товариство 2 поставило
Товариству товар на загальну суму 484392
грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 80732 грн.)
(Том 1 а.с.103, 118, 136,145).

У ці ж дні Товариство 2 виписало
позивачу податкові накладні на згадані
суми (Том 1 а.с.104, 120, 138, 147).

Перевезенням товару займалося ТОВ
«Стандарт-Оіл 1» за рахунок Товариства 2
відповідно до змісту
товарно-транспортних накладних (Том 1
а.с.102, 119, 137, 146, Том 2 а.с.159-173).

У розпорядженні перевізника
перебувають транспортні засоби, які
зазначенні у товарно-транспортних
накладних.

Пічне паливо перевозилось
транспортною організацією зразу ж до
наступних покупців.

Товариство сплатило кошти Товариству 2
у безготівковій формі, що доводиться
аналізом банківських платіжних
доручень (Том 1 а.с.152-155).

Впродовж з 03 по 05 липня 2013 року
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
діяльності позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
Товариством 2 за листопад - грудень 2012
року, січень - березень 2013 року (Том 1
а.с.14-28).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт, у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що
правочини, котрі уклало
Товариство з Товариством 2, є
недійсними (нікчемним), так як не
спрямовувалися на настання реальних
наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акт
перевірок діяльності Товариства 2.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкове повідомлення-рішення від 22
липня 2013 року, яким Товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 156468 грн.
та накладено штрафну санкцію - 78235 грн.
(Том 1 а.с.30).

14 травня 2013 року ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС склало акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства 2 щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01 листопада 2012
року по 31 березня 2013 року (Том 1 а.с. 65-70).

Акт перевірки містить висновок про
відсутність факту реального вчинення
Товариством 2 господарських відносин
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом.

За результатом проведення перевірки
діяльності згаданого контрагента
позивача керівник податкового органу
не прийняв жодного рішення негативного
характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки
це єдиний спосіб реалізації
компетенції суб'єкта владних
повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства податкова інспекція не
прийняла жодного рішення та не
звернулася до суду з позовом про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

З огляду на це, суд зробив висновок, що
керівник податкового органу не
погодився з висновками ревізорів про
недійсність правочинів, які уклало
Товариство 2.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства 2 з податку на додану
вартість за договорами, котрі укладені
з позивачем.

Проводячи перевірку діяльності
Товариства, податкові ревізори
посилались на акт перевіри діяльності
його контрагента як незаперечні докази
недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договорів,
рішення податкового органу щодо
застосування негативних наслідків
стосовно контрагента, яке останнім
визнається як законне, вирок суду,
показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочинів, які уклав
позивач з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні
Товариство надало суду достатню
кількість доказів стосовно виконання
ним та його контрагентом зобов'язань за
договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача
(видаткові, податкові,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення, акти здавання-прийманя
робіт).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми коштів за
договорами, укладеними з Товариством 2,
відповідно до приписів статті 198
Податкового кодексу України (датою
виникнення права на податковий кредит
є дата отримання платником податку
товарів (послуг), що підтверджено
податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправним.

Як наслідок його належить скасувати, а
позов - задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 22 липня 2013 року, яким товариству
з обмеженою відповідальністю "РА
СІТІ ГРУП" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 156468 грн. та накладено
штрафну санкцію - 78235 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "РА СІТІ
ГРУП" судові витрати в сумі
2294 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови
виготовлено 30 січня 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей