Справа № 823/3962/13-а
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
справа № 823/3962/13-а

м. Черкаси

10 год. 45 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Гаращенка В.В.,

при секретарі - Шоколенко Т.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - особисто;

представника відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області про визнання
нечинним та скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області про визнання
нечинним та скасування наказу №46 о/с
від 14.11.2013, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 09.03.2004 прийнята на службу в
органи кримінально-виконавчої системи
України.

14.11.2013 згідно наказу №46 о/с її звільнено
зі служби в запас згідно пункту «ж»
статті 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ №114 від 29
липня 1991 року, про що зроблено
відповідний запис у трудовій книжці.

Звільнення відбулося згідно рапорту
від 13.11.2013 про звільнення з
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області за власним
бажанням, який написано нею під тиском,
про що свідчить звільнення та
прийняття спірного наказу на наступний
день.

Враховуючи викладене, позивач просить
скасувати наказ про звільнення,
поновити її на посаді, стягнути на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, та в зв'язку з
понесеними душевними стражданнями, що
призвело до погіршення стану здоров'я
просить стягнути моральну шкоду в
розмірі 10000 грн.

Позивач у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги, надала
пояснення аналогічно викладеному у
позовній заяві. Просила задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подавши
клопотання про закриття провадження у
справі, оскільки питання щодо
поновлення на посаді вже вирішувалось
в судовому порядку і рішення суду
набрало законної сили.

Заслухавши пояснення позивача,
розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 09.03.2004 перебувала на
службі в органах
кримінально-виконавчої системи
України, а з 01.02.2006 на службі в
Старобабанівській виправній колонії
№92.

Наказом №46 о/с від 14.11.2013 ОСОБА_1
звільнено з посади молодшого
інспектора відділу охорони
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області згідно пункту «ж»
статті 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою КМУ №114 від 29
липня 1991 року, (за власним бажанням) у
запас.

Підставою для звільнення став рапорт
позивача від 13.11.2013.

Позивач із вказаними діями відповідача
не погоджується та вказує, що
відповідачем порушуються її права,
свободи та інтереси, оскільки рапорт
про звільнення нею написаний під
тиском з боку керівництва, у зв'язку з
чим звернувся до суду із даним позовом.

Порядок та умови проходження служби в
органах внутрішніх справ визначені
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року №114 (далі -
Положення).

Згідно п. «ж» ст. 64 Положення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік), за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Також, згідно ст. 68 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Із аналізу зазначених норм вбачається,
що підставою для звільнення,
працівника є наявність поважних
причин, що перешкоджають виконанню ним
службових обов'язків. Тобто,
керівництвом не може бути прийнятий
рапорт працівника про звільнення його
з посади за власним бажанням без
зазначення причини звільнення.

Також процедура звільнення не може
бути закінчена раніше ніж через три
місяці з дня надання рапорту про
звільнення, якщо інше не буде домовлено
між працівником та керівництвом, про що
зазначається в рапорті.

У судовому засіданні встановлено, що у
рапорті від 13.11.2013 позивачем не
зазначено дати можливого звільнення і
сама позивач звільнена на наступний
день після подання рапорту 14.11.2013, тобто
без погодження дати звільнення з
керівництвом та всупереч нормам
Положення.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Нормами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, вищевказане підтверджує, що
відповідачем порушено процедуру
звільнення позивача, проведено її, не
добросовісно, поверхово та без
урахування строків, встановлених
Положенням, тобто відповідач діяв не у
спосіб, що передбачений діючим
законодавством України.

Відповідно до п. 24 Положення в разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Виходячи з викладеного, суд вважає за
доцільне скасувати наказ
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області від 14.11.2013 №46 о/с про
звільнення прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_1, молодшого інспектора
відділу охорони Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області.

В п. 33 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06
листопада 1992 року №9 зазначено, що у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за
час, зокрема, вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Середня заробітна плата за час
вимушеного прогулу розраховується у
відповідності до положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 8
лютого 1995 року №100.

Згідно довідки Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області №143 від
11.12.13 середньомісячне грошове
забезпечення ОСОБА_1 за останні два
календарні місяці, що передують
звільненню складає 1803 грн. 29 коп.

З урахуванням викладеного, суд стягує з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 3606 грн. 58 коп.

Щодо моральної шкоди, то суд зазначає,
що під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю іншими
особами.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Спори про відшкодування заподіяної
фізичній особі моральної шкоди
розглядаються судом, зокрема, коли
право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції або випливає з її положень
та з інших законодавчих актів, які
встановлюють відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Таким чином, оскільки питання
відшкодування моральної шкоди
регулюються нормативними актами, суду
необхідно з'ясовувати характер
правовідносин сторін та встановити
якими правовими нормами вони
регулюються, та чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при конкретному виді
правовідносин.

Як вже зазначалось судом,
правовідносини в даній справі
регулюються, зокрема, Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року №114,
а також Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України.

З аналізу наведених нормативних актів
вбачається, що право на відшкодування
моральної шкоди незаконно звільненого
працівника з органів внутрішніх справ
не передбачено, а отже така вимога не
підлягає до задоволення.

В силу ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
при цьому в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а також те,
що суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

В силу п. 3, 4 ч. 1 ст. 256 КАС України,
постанова суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби, а
також присудження виплати заробітної
плати, іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць підлягає
негайному виконанню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254,
256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Наказ Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області від 14.11.2013
№46 о/с про звільнення прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_1, молодшого
інспектора відділу охорони
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області - скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
молодшого інспектора відділу охорони
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області.

Стягнути з Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 3606 (три
тисячі шістсот шість) грн. 58 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

В частині поновлення на посаді та
присудження виплати в сумі 1803 грн. 29
коп. постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини постанови
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 28 січня 2014
року.

Суддя
В.В. Гаращенко