Справа № 2а-811/12
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-811/12
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.
П. Суддя-доповідач: Кузьменко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити пенсію, за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду в Деснянському районі
м. Києва на постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 27.11.2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом про
визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити пенсію
відповідно до ст. 501 Закону України «Про
прокуратуру».

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 27.11.2012 року позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову виходячи з того, що
позивач має трудовий стаж, необхідний
для призначення пенсії за вищевказаним
Законом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач впродовж 1986-1992 років навчалася
в Київському університеті ім. Т.
Шевченка, спеціальність правознавство.

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_2 з
13.08.1985 року по даний час працює в
органах прокуратури України.

19.09.2012 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача з заявою про призначення
їй пенсії за вислугою років відповідно
до ст. 501 Закону України «Про
прокуратуру».

Листом від 01.10.2012 року УПФ України в
Деснянському районі м. Києва
повідомило про відсутність підстав для
призначення пенсії, у зв'язку з тим, що
ст. 501 Закону України «Про прокуратуру»
передбачено порядок зарахування
перелічених посад та відповідних
періодів діяльності, що враховуються
до 20-річного стажу роботи, який дає
право призначення пенсії за вислугою
років працівникам органів прокуратури,
а не заміна вже набутого стажу, зокрема,
половина строку навчання у вищих
навчальних юридичних закладах
передбачає денну форму навчання.

Відповідно ч. 1 ст. 501 Закону України
«Про прокуратуру» у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.

Згідно ч. 6 ст. 501 Закону України «Про
прокуратуру» до 20-річного стажу роботи,
що дає право на пенсію за вислугою
років, зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
ст. 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Відтак, період навчання у вищому
навчальному закладі, в даному випадку у
Київському державному університеті ім.
Тараса Шевченка, після навчання в якому
позивач отримав вищу юридичну освіту
за спеціальністю «правознавство»
підлягає зарахуванню до стажу роботи,
що дає право позивачу на пенсію за
вислугою років, згідно Закону України
«Про прокуратуру».

Доводи апелянта полягають у тому, що
навчання у вищезазначених закладах
освіти та роботу на вищевказаних
посадах позивачу не зараховано до
стажу, переліченому у ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», оскільки
цим Законом на даний час передбачено
зарахування до вислуги років половини
навчання тільки на денній (очній) формі,
а вимоги до таких посад містять
наявність вищою юридичної освіти до
моменту вступу на посади.

Колегія суддів не погоджується з
такими доводами апелянта, оскільки
згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про
державну службу» від 16.12.1993 року № 3723
-ХІІ, державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів.

Ці особи є державними службовцями і
мають відповідні службові
повноваження.

При цьому, на час перебування позивача
на посадах державного службовця Закон
України «Про державну службу» не
містив вимог щодо наявності на цих
посадах осіб лише з вищою юридичною
освітою та ще й отриманою саме на очній
формі навчання.

Крім того, не містить вимог про денну
(очну) форму навчання й чинний Закон
України «Про прокуратуру», а тому
доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

Якщо Закон України «Про державну
службу» у зазначені періоди не вимагав
наявності вищої юридичної освіти для
зайняття посади державного службовця,
то такі вимоги й на даний час на
позивача не можуть бути застосовані з
огляду на правило дії
нормативно-правового акту в часі,
визначеного п. 2 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
№ 1-рп/99 від 09.02.1999 року.

На осіб, які перебували на посадах
державних службовців до моменту
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про прокуратуру» від 26.11.1993 №
3662-ІІІ, згідно якого Закон України «Про
прокуратуру» було доповнено статтею 501,
не поширюється дія ст. 501 Закону №
1789-ХІІ в частині встановлених нею
обмежень з огляду на вимоги ст. 58
Конституції України.

Враховуючи наведене, суб'єкт владних
повноважень неправомірно не врахував
до стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії на підставі статті
501 Закону України «Про прокуратуру»,
половину строку навчання у вищому
юридичному навчальному закладі
юридичному факультеті Київського
університету ім. Т.Г. Шевченка.

Аналогічна правова позиція
відображена у постанові ВАСУ від
19.11.2010р. у справі К-170/08 у справі з
подібних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 16.06.1992, з 02.10.1991
року по 27.04.1994 року працювала на посаді
інспектора Секретаріату Генеральної
прокуратури України.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
стажу державної служби, затвердженого
Постановою КМУ від 03.05.1994 року №283 до
стажу державної служби зараховується
робота (служба) на посадах керівних
працівників і спеціалістів в апараті
органів прокуратури.

Таким чином, робота позивача з 16.06.1992, з
02.10.1991 року по 27.04.1994 року на посаді
інспектора Секретаріату Генеральної
прокуратури України прирівнюється до
державної служби.

Апелянтом не було надано доказів на
підтвердження вимог апеляційної
скарги, а висновки суду першої
інстанції є такими, що відповідають
вимогам закону і доводами апеляційної
скарги не спростовуються, відтак
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в Деснянському районі
м. Києва на постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 27.11.2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити пенсію -
залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 27.11.2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 23.01.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено
23.01.2014 року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.