Справа № 2а-5420/11/1070
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5420/11/1070
у 1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Усенка В.Г., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» до Київської обласної
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Київській області, за участю
прокуратури Київської області про
скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року позивач Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Макарівському
районі Київської про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості
№125000006/2011/710980/1 від 13.10.2011 року та
стягнення надміру сплачених коштів.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року в задоволенні позовних вимог
позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

За клопотання представника
відповідача, відповідно до ст. 55
Кодексу адміністративного судочинства
України замінено по справі відповідача
Київську обласну митницю на
правонаступника - Київська митниця
Міндоходів.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
01.06.2011 року між позивачем та фірмою
«Trans-Cargo LLP»-Лондон, Англія укладено
контракт купівлі-продажу №257 предметом
якого є поставка з боку продавця
(фірма-«Trans-Cargo LLP») на адресу покупця
(ТОВ «Васт-Транс») запчастин для
вантажних автомобілів, обладнаних для
діагностики та ремонту автомобілів
виробництва Китай та інших товарів
народного споживання виробництва
китайських кампаній.

На виконання умов вищевказаного
контракту купівлі-продажу, 13.10.2011 року
до митного оформлення згідно вантажної
митної декларації №125000026/2011/604366
заявлено в режимі імпорт 40 товарів
(«випробувальні гальмівні стенди» та
«ножі та різальні леза для машин або
механічних пристроїв»), при цьому,
надавши документи, необхідні для
здійснення митного контролю та митного
оформлення, перелік яких зазначений в
графі 44 ВМД.

На виконання договірних зобов'язань
фірмою фірмою «Trans-Cargo LLP» були
надіслані комерційні інвойси з
переліком товару, ксерокопії яких
містяться в матеріалах справи.

Київською обласною митницею прийнято
рішення №125000006/2011/710980/1 від 13.10.2011 року
про визначення митної вартості товарів
№ 1 та № 3 за резервним методом згідно
статті 273 Митного кодексу України. А
саме, митна вартість товару
«випробувальні гальмівні стенди» та
«ножі та різальні леза для машин або
механічних пристроїв» визначена
митним органом з урахуванням положень
статті 273 Митного кодексу України
(«щонайбільшою мірою ґрунтується на
раніше визначеній за методами 1-6 митної
вартості») - 6,41 доларів США за кг та 6,22
доларів США за кг відповідно до товару
№1 та №3 з урахуванням ВМД №
125000026/2011/603276 від 22.08.2011 року та ВМД
№/2011/289062 від 20.09.2011 року.

При цьому, митним органом було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи, що підтверджують
заявлену ним митну вартість товару, а
саме: рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;
калькуляцію фірми виробника товару;
прайс-лист фірми виробника товару;
копію вантажної митної декларації
країни відправлення; висновки про
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством, про що декларант був
ознайомлений під підпис 13.10.2011 року.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Васт-Транс» 14.10.2011
року з дозволу керівництва митниці
проведено митне оформлення даного
вантажу у зв'язку з необхідністю
певного часу для надання додаткових
документів, які підтверджують
відповідність заявленої декларантом
митної вартості товарів у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання згідно
наказу Держмитслужби України від 17.03.2008
року № 230 за ВМД №125000026/2011/604420 від 14.10.2011
року.

Проте, жодних додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» до Київської обласної
митниці надано не було..

Вирішуючи правомірність спірного
рішення, а також дій відповідача
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

За статтею 86 Митного кодексу України,
митна декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Згідно вимог статті 259 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Частиною першою статті 261 Митного
кодексу України встановлено, що
відомості про митну вартість товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, використовуються для
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів), ведення митної
статистики, а також, у відповідних
випадках, для розрахунків у разі
застосування штрафів, інших санкцій та
стягнень, встановлених законами
України.

Відповідно до статті 262 Митного кодексу
України, митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно статті 265 Митного кодексу
України, митний орган, що здійснює
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахуванням положень цього
Кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів, також має
право упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

З матеріалів справи слідує, що під час
здійснення контролю за правильністю
визначення позивачем митної вартості
товару, який переміщувався ним через
митний кордон України на підставі ВМД
№125000026/2011/604366, у посадових осіб
Київської обласної митниці виникли
сумніви стосовно достовірності
наданих декларантом до митного
оформлення відомостей.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант, відповідно до пункту 7
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766
(далі - Порядок), зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.02.2006 року №80 затверджено Перелік
документів, необхідних для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Згідно абзаців 1, 2 пункту 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
для підтвердження митної вартості
товарів на вимогу митного органу
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи. Посадова особа
митного органу у графі «Для відміток
митниці» декларації митної вартості
робить запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Київською обласною митницею шляхом
вчинення запису про необхідність
подання додаткових документів на
декларації митної вартості (зворотній
бік) №125000026/2011/604366 було витребувано
зазначений вище перелік документів.

Відповідно до вимог пунктів 13, 14
Порядку декларування митної вартості
товарів, декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та проставляння свого підпису
на зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості. Якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

З ВМД №125000026/2011/604366 вбачається, і це
підтверджується підписом декларанта
від 13.10.2011 року, додаткових документів
на вимогу митного органу надано не
було.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України, заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

За статтею 88 Митного кодексу України,
на декларанта покладений обов'язок
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

До Київської обласної митниці 13.10.2011
року позивачем було направлено заяву
про випуск товарів у вільний обіг
згідно з положенням статі 264 Митного
кодексу України та пункту 15 Порядку
декларування митної вартості товару
під гарантійні зобов'язання шляхом
сплати до бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) згідно з
митною вартістю, яка визначена у
рішенні Київської обласної митниці про
визначення митної вартості від 13.10.2011
року №125000006/2011/710980/1 та 14.10.2011 року
позивачем подано нову ВМД №125000026/2011/60442.

Відповідно до положень Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, при ввезенні їх на митну
територію України, строк дії
гарантійних зобов'язань не може
перевищувати 90 календарних днів з
моменту випуску товарів у вільний обіг.

Протягом зазначеного періоду,
декларант повинен подати митному
органу необхідні відомості для
підтвердження заявленої митної
вартості та забезпечити можливість їх
перевірки. Митний орган перевіряє
надані декларантом відомості, а в разі
необхідності вживає додаткових форм
контролю, передбачених законодавством.
На підставі результатів такої
перевірки, але не пізніше 10 днів до
завершення строку дії гарантійних
зобов'язань митний орган приймає
рішення та повідомляє декларанта про
можливість/неможливість застосування
митної вартості, заявленої декларантом
(пункт 13, 14 вказаного Порядку).

Жодних доказів про надання декларантом
документів, які додатково були
витребувані митним органом, позивачем
не надано.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
позовних вимог про визнання
неправомірними дій Київської обласної
митниці по відмові у митному
оформленні, з огляду на наступне.

Виходячи з вимог Положення про
вантажну митну декларацію,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09.06.1997 року №574, з
урахуванням наказу Державної митної
служби України №669 від 08.08.2007 року, у
разі відмови у прийнятті ВМД для
оформлення обов'язково заповнюється
картка відмови у митному оформленні
згідно з порядком, установленим
Державною митною службою.

Порядком оформлення й використання
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
затверджено наказом Державної митної
служби України від 12.12.2005 року №1227,
визначено як формується картка та які
відомості в ній зазначаються.

Як було встановлено вище декларантом
не було надано митному органу повного
переліку додатково запитуваних
документів на підтвердження
задекларованої митної вартості
товарів.

Відповідно до пункту 12 Порядку роботи
відділу номенклатури та класифікації
товарів регіональної митниці, митниці,
відділу контролю митної вартості та
номенклатури регіональної митниці,
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України, що
затверджений наказом Державної митної
служби України від 07.08.2007 року №667 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 21.08.2007 року за №968/14235, якщо
відділом контролю митної вартості
митниці приймається рішення, яке не
відповідає інформації заявленій
декларантом у митній декларації, то ця
митна декларація не може
використовуватися для митного
оформлення класифікованого товару. У
такому разі підрозділом митного
оформлення заповнюється картка
відмови в митному оформленні згідно з
порядком установленим Держмитслужбою.
Для здійснення розмитнення товару
митному органу подається нова митна
декларація. При цьому, інформація у
відповідних графах митної декларації
повинна відповідати інформації
зазначеній у Рішенні.

Картку відмови отримано позивачем
13.10.2011 року, що не заперечується
сторонами.

Колегія суддів повністю погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності застосування митним
органом резервного методу, оскільки: 1)
вимога щодо надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів не
виконано, митна вартість товару не
могла бути визначена за ціною угоди
(метод 1); 2) у митного органу була
відсутня інформація щодо митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних товарів та за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів в ціновій базі ДМСУ методи 2 та 3
не могли бути застосовані з об'єктивних
обставин так як за основу береться ціна
товарів, експорт яких збігається з
часом експорту оцінюваних товарів або
є максимально наближених до нього; 3) за
відсутності інформації про вартість
матеріалів та витрат, понесених
виробником при виробництві оцінюваних
товарів, обсягу прибутку, загальних
витрат при продажу в Україні
застосування четвертого та п'ятого
методів також не видалося можливим.

На момент здійснення митного
оформлення товарів Київською обласної
митницею правомірно було прийнято
рішення про здійснення коригування
митної вартості товарів за резервним
методом.

Апеляційна інстанція приходить до
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що вимога позивача з приводу
повернення з бюджету надмірно
сплачених коштів за митне оформлення в
сумі 41 563, 84 грн. є незаконною та
необґрунтованою, зважаючи на наступне.

Перш за все, слід зауважити, що
зазначена позовна вимога є похідною
від вимоги про визнання протиправним
та скасування спірного рішення
відповідача, а тому, оскільки колегія
суддів не знайшла підстав для його
скасування, то і підстави для
повернення з бюджету надмірно
сплачених коштів за митне оформлення
відсутні.

Згідно з пунктами 2, 5, 6, 7 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, який затверджений спільним
наказом Державної митної служби
України та Державним Казначейством
України від 20.07.2007 року № 611/147 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України від 25.09.2007 року № 1095/14362,
повернення платникам помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновків митного органу,
оформленого відповідно до заяви
платника податків, яка подається до
митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації.

Вказаного висновку від Київської
обласної митниці до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Київській області не
надходило, у зв'язку з чим відсутні
правові підстави для повернення з
бюджету надмірно сплачених коштів за
митне оформлення товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено обґрунтованість
і законність прийняття спірного
рішення та правомірність щодо його
прийняття.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
30.01.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Усенко В.Г.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Усенко В.Г.