Справа № 2а/2570/1491/12
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Усенка В.Г., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Чернігові Державної
податкової служби про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року позивач фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в
суд з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Державної податкової
служби про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від
24.04.2012 року №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
працівниками податкового органу
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 з питань
достовірності, повноти нарахування
податку на додану вартість по
податковій декларації з податку на
додану вартість за лютий 2011 року при
проведенні господарських
взаємовідносин з Приватним
підприємством «Ікспіріенс», за
результатами якої складено акт від
11.04.2011 року №369/17/НОМЕР_1.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем вимог п.п. «а» 198.1 п.198.1, п. 198.3
ст. 198, п.п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в розмірів 5
939,00 грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24.04.2012 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 5 939,00 грн..

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
позивачем за перевіряємий період
вчинено нікчемні правочини по
взаємовідносинах з Приватним
підприємством «Ікспіріенс».

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

Між позивачем та Приватним
підприємством «Ікспіріенс» 01.02.2011 року
укладено договір поставки
автозапчастин №1, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність позивачу товар в
обсягах, згідно замовлення, а покупець
прийняти і оплатити товар за визначену
даним договором грошову суму.

Виконання умов зазначеного договору
підтверджується податковою накладною
від 07.02.2011 року та платіжними
дорученнями від 04.03.2011 року, від 10.03.2011
року, від 28.02.2011 року, від 02.03.2011 року.

Позивачем в податковій декларації з
податку на прибуток за лютий 2011 року
задекларовано податковий кредит в сумі
11 633,00 грн., у тому числі за операціями
придбання продукції у Приватного
підприємства «Ікспіріенс» у сумі 5 939,00
грн..

Отримання позивачем автозапчастин від
Приватного підприємства «Ікспіріенс»
підтверджується податковими
накладними, та платіжними документами.

Судом першої інстанції надано належну
правову оцінку факту правомірності
віднесення позивачем сум до
податкового кредиту згідно з вимога
Податкового кодексу України, на
підставі належним чином оформлених
первинних документів відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Апелянтом не надано доказів не сплати
позивачем податку на додану вартість
до бюджету.

Відповідно до абзацу «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг,
тому необхідно врахувати п. 198.2 ст. 198
Кодексу, яким встановлено дату
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України встановлює, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, зазначено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з судом першої інстанції,
що податкова накладна є водночас
звітним податковим і розрахунковим
документом, який, при умові його
належного оформлення, є підставою для
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
ціні товару (послуг).

Факт отримання позивачем товару за
укладеним договором підтверджено
відповідними первинними документами,
які оформлені належним чином
відповідно до вимог ст.201 Податкового
кодексу України.

На момент укладання правочинів та їх
виконання контрагент позивача був
зареєстрований в установленому
законом порядку, перебував на обліку як
платник податку на додану вартість.

Колегія суддів критично оцінює
посилання апелянта на довідку від
10.06.2011 року «Про результати
документальної невиїзної перевірки
приватного підприємства «Ікспіріенс»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість за
період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року якою
встановлено, що на дату проведення
перевірки Приватне підприємство
«Ікспіріенс» перебуває на податковому
обліку із станом « 8» - до ЄДР внесено
запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Враховуючи принцип персональної
відповідальності платника податку
право на податковий кредит не може
ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами. Тобто якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету або подання
податкової звітності, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

Позивачем доведено правомірність
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість за
результатами господарських операцій з
Приватним підприємством «Ікспіріенс» ,
а тому висновок відповідача про
порушення позивачем п.п. «а» 198.1 п.198.1, п.
198.3 ст. 198, п.п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено
правомірність та обґрунтованість
спірного податного
повідомлення-рішення від 24.04.2012 року
№.

Твердження апелянта не ґрунтуються на
належній доказовій базі та правильному
трактуванні норм права.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми податкового законодавства
України, правову позицію з приводу яких
аргументовано виклав в мотивувальній
частині оскаржуваного апелянтом
рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби
- залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
23.01.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Усенко В.Г.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Оксененко О.М.