Справа № 826/18990/13-а
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2014 року 11:03
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до 3-ті
особиРеєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2
(третя особа-1) ОСОБА_3 (третя особа-2)
провизнання протиправними дій та
рішення, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, - ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі -
позивач) з позовом до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (надалі - відповідач), треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_2 (надалі -
третя особа-1), ОСОБА_3 (надалі - третя
особа-2), в якому просить (з урахуванням
уточненої позовної заяви від 13.12.2013
року):

- визнати протиправними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1

- визнати протиправним та скасувати
рішення №7709909 від 07.11.2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, винесене державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
зареєструвати право власності ОСОБА_1
на нерухоме майно, а саме, на 9/20 частин
житлового АДРЕСА_1

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.12.2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, залучено до
участі у справі третіх осіб, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
засіданні на 25.12.2013 року.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, представником позивача
зазначено, що звернувшись до
відповідача із заявою про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, а саме: на 9/20 частин будинку
АДРЕСА_1, державним реєстратором
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень, у зв'язку з відсутністю
на судовому рішенні відмітки про
набрання ним законної сили, що
представник позивача вважає
необґрунтованою підставою для такої
відмови у відповідності з положеннями
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

У судове засідання 25.12.2013 року з'явився
представник відповідача, яким на
виконання вимог ухвали суду від 16.12.2013
року надано витребувані матеріали.

Водночас, у зв'язку з клопотанням про
відкладення розгляду справи, що
надійшло від позивача через канцелярію
суду, суд оголосив про відкладення
розгляду справи до 21.01.2014 року.

У судове засідання 21.01.2014 року з'явилися
представники позивача, які позов
підтримали у повному обсязі та просили
суд задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач та треті особи у судове
засідання не з'явилися, явку своїх
представників у судове засідання не
забезпечили, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду, відповідно до вимог
ст. 35 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України), що підтверджується наявними у
матеріалах справи повідомленнями про
вручення поштових відправлень та
розпискою.

З огляду на викладене, суд у судовому
засіданні 21.01.2014 року на підставі ч. 6
ст. 128 КАС України, в тому числі
враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, прийняв
рішення про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
про наступне.

Як вбачається з картки прийому заяви
№6467956, копія якої наявна у матеріалах
справи, до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
надійшла заява про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (щодо права
власності), подана ОСОБА_1, що
зареєстрована у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
07.10.2013 року 11:53:31 за реєстраційним
номером 3247069.

При цьому, у вищезазначеній картці
прийому заяви вказаний перелік
документів, поданих разом із заявою, а
саме: ухвала суду, серія та номер: 2-4446/07,
виданий 15.01.2008 року, видавник:
Подільський районний суд м. Києва;
копія паспорту громадянина України та
коду ІДН, серія та номер: НОМЕР_1,
виданий 21.06.2001 року, видавник:
Подільський РУ ГУ МВС України в м.
Києві.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності) та
поданих до неї документів державним
реєстратором прав на нерухоме майно
ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №7709909 від 07.11.2013 року (надалі -
рішення), в обґрунтування якого
зазначено, що документи, подані для
проведення державної реєстрації прав,
не відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, оскільки відсутня
відмітка про набрання рішенням
законної сили щодо права власності.

Вважаючи таку відмову протиправною, а
свої права та охоронювані законом
інтереси порушеними, позивач звернувся
з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень і
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна є Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1952-IV
передбачено, що органи державної
реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку,
проводять державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляють у їх
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV,
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

При цьому, орган державної реєстрації
прав, державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
В свою чергу, перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(ч. 2 ст. 15 Закону №1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року №703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (надалі - Постанова
№703), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Так, пп. 5 п. 12 Постанови №703 визначено,
що під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком (п. 26
Постанови №703).

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно є укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат;
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно;
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; закон, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно; рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону
(п. 27 Постанови №703).

Відповідно до п. 9 Постанови №703,
заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу. Документом, що посвідчує
особу, є паспорт громадянина України,
посвідка на проживання особи, яка
мешкає в Україні, національний,
дипломатичний чи службовий паспорт
іноземця або документ, що його заміняє.
Документом, що посвідчує особу, яка не
досягла 16-річного віку, є свідоцтво про
народження. Документом, що посвідчує
посадову особу органу державної влади
або органу місцевого самоврядування, є
службове посвідчення. У разі подання
заяви уповноваженою особою така особа
пред'являє органові державної
реєстрації прав, нотаріусові, крім
документа, що зазначений в абзаці
другому або третьому цього пункту,
документ, що підтверджує її
повноваження.

Так, п. 23 Постанови №703 встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV,
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, зокрема,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як було зазначено вище, оскаржуваним
рішенням позивачу відмовлено у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з посиланням на те, що
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, не
відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, оскільки відсутня
відмітка про набрання рішенням
законної сили щодо права власності.

В свою чергу, приписами п. 23.7 Інструкції
з діловодства в місцевому загальному
суді, затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
27.06.2006 року №68, в редакції, що діяла
станом на момент виникнення спірних
правовідносин, якою встановлено
загальні правила ведення судового
діловодства в районних, районних у
містах, міських, міськрайонних судах
(далі - суди) і регламентовано порядок
роботи з документами з моменту їх
надходження чи створення в суді до
відправлення або передавання в архів,
звернення до виконання судових рішень,
визначено, що копії вироків, рішень,
ухвал, постанов у справах повинні бути
підписані та скріплені гербовою
печаткою. У разі, якщо судове рішення не
набрало законної сили, про це
зазначається на копії, що видається.

З аналізу викладеного вище вбачається,
що у разі, коли судове рішення не
набрало законної сили про це
зазначається на його копії, а, відтак,
якщо рішення набрало законної сили
додаткової відмітки (крім підпису та
гербової печатки) копія такого рішення
не потребує.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів,
наданих представником відповідача у
судовому засіданні від 25.12.2013 року, що
підтвердили представники позивача під
час судового розгляду справи, в якості
підстави для державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, а
саме: на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1,
позивачем подано копію ухвали
Подільського районного суду м. Києва
від 15.01.2008 року у справі №2-4446/07, на якій
міститься підпис судді та відтиск
гербової печатки Подільського
районного суду м. Києва.

Таким чином, враховуючи все викладене
вище, суд дійшов висновку, що державним
реєстратором безпідставно відмовлено
позивачу у державній реєстрації права
власності на нерухоме майно, а саме: на
9/20 частин будинку АДРЕСА_1 з посиланням
на відсутність відмітки про набрання
рішенням законної сили щодо права
власності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1
є протиправними, а оскаржуване рішення
№7709909 від 07.11.2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

При цьому, правила ст. 105 КАС України,
стосовно зазначення позивачем у
позовній заяві способу захисту судом
порушених прав, не виключають
можливості обрання іншого способу
захисту самим судом. Зміст принципу
офіційного з'ясування всіх обставин у
справі зобов'язує адміністративний суд
до активної ролі у судовому засіданні,
в тому числі і до уточнення змісту
позовних вимог, з наступним обранням
відповідного способу захисту
порушеного права (постанова Верховного
Суду України від 20.04.2010 року, ЄДРСР
№9341137).

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС
України, суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Беручи до уваги встановлені судом
обставини даної адміністративної
справи, а також враховуючи не
підтвердження під час судового
розгляду справи підстав, що стали
підґрунтям для відмови у державній
реєстрації права власності за заявою
позивача, суд, вважає належним способом
захисту порушених прав позивача-
зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності), яка зареєстрована у
базі даних про реєстрацію заяв і
запитів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно 07.10.2013 року 11:53:31
за реєстраційним номером 3247069.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
відмови ОСОБА_1, визнання протиправним
та скасування рішення №7709909 від 07.11.2013
року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
винесене державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
щодо відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1
та зобов'язання Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), яка
зареєстрована у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
07.10.2013 року 11:53:31 за реєстраційним
номером 3247069. В решті позовних вимог суд
дійшов висновку про відмову в їх
задоволенні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст.
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
щодо відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1

3. Визнати протиправним та
скасувати рішення №7709909 від 07.11.2013 року
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, винесене державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
відмови ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на 9/20 частин будинку АДРЕСА_1

4. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), яка
зареєстрована у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
07.10.2013 року 11:53:31 за реєстраційним
номером 3247069.

5. В іншій частині позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок