Справа № 805/15888/13-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
справа №805/15888/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Ханової Р.Ф.,
Старосуда М.І., при секретарі
Марциновському А.К., за участю
представника позивача Голобородько
С.А., представника відповідача та
третьої особи Кононенко В.К.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 р. у справі № 805/15888/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕДИВИН» до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області; третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Східна
митниця Міндоходів про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення № 19
віл 31.10.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЕДИВИН» звернулось
до суду з позовом до Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області; третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Східна митниця
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № 19 від 31.10.2013
року.

В обґрунтування позову товариство
зазначило, що відповідачем, за
наслідками проведеної документальної
невиїзної перевірки стану дотримання
вимог законодавства України з питань
митної справи Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕДИВИН»,
встановлені порушення та складено акт
№ 12/3/05992208/ від 04.10.2013 року.

На підставі акту перевірки 31.10.2013 року
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення № 19, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 341973,93 гривень з якої
основний платіж 273579,14 гривень, штрафна
фінансова санкція 68394,79 гривень.

Позивач не погоджується із спірним
податковим повідомленням - рішенням та
вважає його безпідставним, оскільки
висновки акту перевірки щодо порушень
встановлених з боку відповідача є
необґрунтованими. Просив суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 31.10.2013 року № 19,
яким збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем - 273579,14
грн., за штрафними санкціями - 68394,79 грн.
Усього на загальну суму - 341973,93 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
р. у справі № 805/15888/13-а позовні вимоги
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № 19 від 31.10.2013 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідача та третьої особи, яка
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити,
представника позивача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідач за
наслідками проведеної документальної
невиїзної перевірки стану дотримання
вимог законодавства України з питань
митної справи ТОВ «МЕДИВИН»,
встановлені порушення та складено акт
№ 12/3/05992208/ від 04.10.2013 року (далі -
акт перевірки) (а.с. 8-13).

На підставі акту перевірки 31.10.2013 року
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення № 19 (далі -
спірне рішення) (а.с. 16).

Спірним рішенням позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 341973,93
гривень з якої основний платіж 273579,14
гривень, штрафна фінансова санкція
68394,79 гривень.

Згідно висновків акту перевірки з боку
ТОВ «МЕДИВИН» встановлені порушення
вимог ст. 30, п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197
Податкового кодексу України.

ТОВ «МЕДИВИН» відповідно до
зовнішньоекономічного контракту
купівлі-продажу товарів від 25.02.2011 року
та від 25.12.2012 року № 8/У, з
компанією-нерезидентом ТОВ НВФ «Винар»
(Російська Федерація) здійснює
ввезення на митну територію України
товарів - «реагенти діагностичні
індикатори стерилізації на бумажній
підкладці хімічні одноразового
застосування серій: «МедИС», «МедИС-В»,
«Стеритест-П», «Стеритест-В», «ІНТЕСТ».

Зазначені вироби зареєстровані в
Міністерстві охорони здоров'я як
вироби медичного призначення, що
підтверджується Свідоцтвом про
держреєстрацію лікарських засобів та
виробів медичного призначення від
03.12.2009 року № 9101/2009 та від 03.12.2009 року за
№ 9099/2009 (а.с. 17).

Даному медичному виробу присвоєний код
УКТЗЕД .

Під час ввезення зазначеного товару
митним органом надано дозвіл на
переміщення його через митну територію
України з урахуванням заявленої мети
такого переміщення у митному режимі
«імпорт» з особливою умовою
оподаткування звільнення від
оподаткування податком на додану
вартість.

Підставами для даної умови
оподаткування є п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 ПКУ
та реєстрація товарів, як виробів
медичного призначення за переліком
затвердженим постановою КМУ від 08.08.2011
року № 867 «Питання звільнення виробів
медичного призначення від
оподаткування податком на додану
вартість».

За наслідками опрацювання інформації
стосовно контрагентів підприємства
жодний контрагент не має патенту або
ліцензії на провадження медичної
практики, опрацювання згаданого
питання достатньо важливе при
застосуванні пільгового
оподаткування, оскільки діючим
законодавством передбачено пільгове
оподаткування згаданих товарів тільки
за умови наявності переліку, затв.
Постановою № 867, а саме загаданої
категорії товарів, що й конкретна умова
для медичного використання, що мають
відповідне маркування.

На думку відповідача медичне
використання товарів можливо тільки у
випадках коли відповідне підприємство
або будь-який суб'єкт підприємництва
має відповідну ліцензію або патент на
здійснення медичної практики
безпосередньо використовує або
реалізує згадані товари. У інших
випадках оподаткування здійснюється
на загальних підставах, як це
передбачено ст. 197 ПКУ.

Отже, використання медичних виробів у
господарській діяльності напряму
пов'язано з наявністю ліцензії на
медичну практику та виконання певних
ліцензійних умов діяльності у даній
галузі.

Крім того відповідачем зроблено
припущення, що згідно галузі
застосування призначення та
характеристик дані реагенти не можуть
бути застосовані у медичній практиці
безпосередньо, тому вважає, що відсутня
підстава для пільгового оподаткування
податком на додану вартість.

Після митного оформлення та пропуску
через митний кордон України товарів,
позивачем здійснено подальший продаж
суб'єктам господарювання, які не
здійснюють медичної практики на умовах
та підставах, які визначені вимогами
п.п. 20 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Висновки акту перевірки відповідач
також обґрунтовує приписами ст. 21
Закону України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я».

Згідно ст. 30 Податкового кодексу
України (далі - ПКУ),- податкова пільга -
передбачене податковим та митним
законодавством звільнення платника
податків від обов'язку щодо
нарахування та сплати податку та збору,
сплата ним податку та збору в меншому
розмірі за наявності підстав,
визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових
пільг є особливості, що характеризують
певну групу платників податків, вид їх
діяльності, об'єкт оподаткування або
характер та суспільне значення
здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі
використовувати податкову пільгу з
моменту виникнення відповідних
підстав для її застосування і протягом
усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися
від використання податкової пільги чи
зупинити її використання на один або
декілька податкових періодів, якщо
інше не передбачено цим Кодексом.
Податкові пільги, не використані
платником податків, не можуть бути
перенесені на інші податкові періоди,
зараховані в рахунок майбутніх
платежів з податків та зборів або
відшкодовані з бюджету.

Податкові пільги, порядок та підстави
їх надання встановлюються з
урахуванням вимог законодавства
України про захист економічної
конкуренції виключно цим Кодексом,
рішеннями Верховної Ради Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування, прийнятими відповідно
до цього Кодексу.

Суми податку та збору, не сплачені
суб'єктом господарювання до бюджету у
зв'язку з отриманням податкових пільг,
обліковуються таким суб'єктом -
платником податків. Облік зазначених
коштів ведеться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Контролюючі органи складають зведену
інформацію про суми податкових пільг
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та визначають втрати
доходів бюджету внаслідок надання
податкових пільг.

Контролюючі органи здійснюють
контроль за правильністю надання та
обліку податкових пільг, а також їх
цільовим використанням, за наявності
законодавчого визначення напрямів
використання (щодо умовних податкових
пільг) та своєчасним поверненням
коштів, не сплачених до бюджету
внаслідок надання пільги, у разі її
надання на поворотній основі.
Податкові пільги, використані не за
призначенням чи несвоєчасно повернуті,
повертаються до відповідного бюджету з
нарахуванням пені в розмірі 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України.

Податкова пільга надається, зокрема
шляхом: звільнення від сплати податку
та збору.

Згідно п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 ПКУ,-
звільняються від оподаткування
операції з постачання лікарських
засобів, дозволених для виробництва і
застосування в Україні та внесених до
Державного реєстру лікарських засобів
(у тому числі аптечними закладами), а
також виробів медичного призначення за
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 серпня 2011 р. № 867 затверджено
Перелік виробів медичного призначення,
операції з постачання яких
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість.

В переліку виробів медичного
призначення, операції з постачання
яких звільняються від оподаткування
податком на додану вартість міститься
виріб «Реагенти діагностичні або
лабораторні на підкладках і
приготовлені (готові), діагностичні або
лабораторні реагенти на підкладці або
без неї» за кодом УКТЗЕД *.

Позивачем здійснено декларування
товару згідно УКТЗЕД за кодом * із
найменуванням виробу «Реагенти
діагностичні або лабораторні на
підкладках і приготовлені (готові),
діагностичні або лабораторні реагенти
на підкладці або без неї». «*» Тут і далі
- для медичного використання, що мають
відповідне маркування.

Таким чином, операції позивача з
постачання лікарських засобів, є
такими, що підлягають звільненню від
оподаткування з огляду на приписи норм
п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 ПКУ та норм
переліку виробів медичного
призначення, операції з постачання
яких звільняються від оподаткування
податком на додану вартість
затвердженого ПКМУ від 8 серпня 2011 року
№ 867.

До того ж зазначені вироби
зареєстровані в Міністерстві охорони
здоров'я як вироби медичного
призначення, що підтверджується
Свідоцтвом про держреєстрацію
лікарських засобів та виробів
медичного призначення від 03.12.2009 року №
9099/2009, що видано згідно з наказом МОЗ
України від 03.12.2009 року № 917 (а.с. 17).

Суд першої інстанції правомірно не
прийняв до уваги доводи відповідача
щодо подальшого продажу товару
суб'єктам господарювання, які не
здійснюють медичної практики на умовах
та на підставах, які визначені вимогами
п. 20 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», оскільки
відповідачем під час проведення
невиїзної перевірки документи на
підтвердження зазначених обставин не
були витребувані.

Крім того, в матеріалах справи є
видаткові накладні, які підтверджують
факт реалізації індикаторів, придбаних
оптовими покупцями у позивача,
безпосередньо медичним закладам, які
мають ліцензію на здійснення медичної
практики (а.с. 32-42).

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання відповідача на ст. 21
Закону України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», оскільки
норма даної статті передбачає пільги
для закладів охорони здоров'я, особам
які виробляють продукцію для закладів
охорони здоров'я, таким чином вказана
норма не розповсюджується на позивача,
тому що він користується податковими
пільгами по операціях виключно з
постачання виробів медичного
призначення.

До того ж згідно п. 5.2 ст. 5 ПКУ, у разі
якщо поняття, терміни, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу
України відносини, пов'язані із
справлянням митних платежів,
регулюються цим Кодексом, Податковим
кодексом України та іншими законами
України з питань оподаткування.

Згідно ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України
у разі якщо норми законів України чи
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб органів доходів і
зборів, внаслідок чого є можливість
прийняття рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь органу доходів і зборів,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Згідно п. 4.1.4 ст.4 ПКУ презумпція
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Згідно п. 56.21 ст. 56 ПКУ у разі коли норма
цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цьогоКодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Згідно абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК України,
податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Згідно п. 55.1. ст. 55 ПК України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства.

Оскільки відповідачем не доведено
правомірність підстав нарахування
позивачу податкових зобов'язань, судом
першої інстанції вірно зроблено
висновок про скасування спірного
рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 р. у справі № 805/15888/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
р. у справі № 805/15888/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після складення
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 31.01.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
Р.Ф. Ханова

М.І. Старосуд