Справа № 2а-3468/10/1770
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-3468/10/1770

30 січня 2014 року 11 год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М. за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: не прибула,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
доСуб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Рівне
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості з податку на
додану вартість у сумі 31186,71 грн.

Судом допущено процесуальне
правонаступництво у справі, шляхом
заміни позивача його правонаступником
- Державною податковою інспекцією у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Подав клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибула. Про дату, час та місце судового
розгляду повідомлена належним чином.
Подала клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із
неможливістю прибути в судове
засідання за станом здоров'я. Доказів
на підтвердження наведених у
клопотанні обставин не надала.

Частиною 4 статті 128 КАС України
передбачено, що в разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Оскільки наведені відповідачем
причини неприбуття у судове засідання
не є поважними, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи за
відсутності сторін, на підставі
наявних у ній доказів.

Повно та всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.11.1997
року зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа, перебуває на обліку як платник
податків у Державній податковій
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області, є платником податку на додану
вартість.

Згідно даних обліку позивача, станом на
31.12.2013 року за суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1 рахується
заборгованість з податку на додану
вартість у загальній сумі 31186,71 грн., у
тому числі пеня у сумі 1,14 грн., яка
виникла на підставі податкового
повідомлення-рішення від 16.01.2009 року
№/0.

Вказані обставини підтверджуються
дослідженими судом доказами:
свідоцтвом про державну реєстрацію
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи (а.с.15); довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 13);
довідкою про взяття відповідача на
облік як платника податків (а.с. 3);
свідоцтвом про реєстрацію відповідача
платником податку на додану вартість
(а.с. 14); актом про результати планової
документальної перевірки дотримання
відповідачем вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2007 року по
30.09.2008 року від 31.12.2008 року
№258/17-119/НОМЕР_1 (а.с. 5-9); податковим
повідомленням-рішенням від 16.01.2009 року
№/0 із доказом вручення
відповідачеві (а.с. 10-11); довідкою про
стан заборгованості відповідача перед
бюджетом (а.с.19); розрахунком суми
податкової заборгованості (а.с. 20);
витягом з картки особового рахунку
відповідача (а.с. 16-18, 53).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно з пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 року №2181-ІІІ (що був чинним на час
виникнення спірних правовідносин,
надалі - Закон України №2181-ІІІ), якщо
згідно з нормами цього пункту сума
податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону
України №2181-ІІІ встановлено, що в разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом платник податків
зобов'язаний погасити нараховану суму
податкового зобов'язання протягом
десяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення,
крім випадків коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру апеляційного
узгодження (абз. 3).

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України №2181-ІІІ визначено, що при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення (абз. 5).

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1
оскаржила до суду податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівне від
16.01.2009 року №/0, на підставі якого
виникла заборгованість.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010 року
по справі №2а-2573/09/1770 у задоволенні
адміністративного позову суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції м.Рівне про скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.01.2009 року №/0 відмовлено
повністю (а.с. 30-31).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010 року
по справі №2а-2573/09/1770 залишено без змін
(а.с. 37-38).

Вказані судові рішення набрали
законної сили 04.12.2013 року.

Частиною 1 статті 72 КАС України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини правомірності
прийняття позивачем рішення, яке стало
підставою для виникнення у відповідача
податкової заборгованості, стягнення
якої є предметом позовних вимог,
встановлені судовими рішеннями, що
набрали законної сили.

Відповідно до абз. 2 п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України, в разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження.

Податковим органом було надіслано
платнику податків першу податкову
вимогу від 06.02.2009 №1/682 та другу
податкову вимогу від 16.03.2009 року № 2/1125
на суму податкового боргу у розмірі на
суму 31186,70 грн. (а.с. 12).

Згідно з ч. 2 ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Підпунктом 16.1.1 пункту 16.1 статті 16
Закону України №2181-ІІІ передбачено, що
після закінчення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Станом на дату розгляду справи судом
заборгованість з податку на додану
вартість у сумі 31186,71 грн. відповідачем
не погашена.

Пунктом 11 статті 10 Закону України "Про
державну податкову службу" від 04.12.1990
року №509-ХІІ (що був чинним на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що державні податкові
інспекції виконували функції щодо
подання до суду позовів про стягнення з
платників податків податкової
заборгованості.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
Державного бюджету України
заборгованість з податку на додану
вартість у сумі 31186,71 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шарапа В.М.