Справа № 801/9327/13-а
Суддя: Воробйова Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/9327/13-а

20.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Воробйової С.О.,

суддів Курапової З.І. ,

Кобаля М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Маргарітов М.В.)
від 22.10.13 року у справі №801/9327/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Начальника Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції в АР Крим Єкімова Руслана
Леонідовича (вул. Курортна, 25, м. Саки,
Сакський район, Автономна Республіка
Крим, 96500),

Державного реєстратора Кучерявих
Марини Олександрівни (вул. Курортна, 25,
м. Саки, Сакський район, Автономна
Республіка Крим, 96500),

про визнання дій нечинними та
спонукання до виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
22.10.2013 року, з урахуванням ухвали
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 16.01.2014 року про виправлення
описки, у задоволенні позову ОСОБА_2 до
начальника Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції в АР Крим Єкімова Р.Л.,
державного реєстратора Кучерявих М.О.
про визнання дій нечинними та
спонукання до виконання певних дій
відмовлено.

Не погодившись із вищевказаною
постановою суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
22.10.2013 року та винести нове рішення по
справі, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання 20.01.2014 року позивач
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно, надав до суду заяву,
згідно якої підтримав апеляційну
скаргу у повному обсязі, просив її
задовольнити та скасувати постанову
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 22.10.2013 року, а також просив
розглянути справу у його відсутність.

Відповідачі - начальник Реєстраційної
служби Сакського міськрайонного
управління юстиції в АР Крим Єкімов Р.Л.
та державний реєстратор Кучерявих М.О.
у судове засідання 20.01.2014 року не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином та своєчасно, надали до суду
клопотання про розгляд справи без їх
участі та письмові заперечення, у яких
мотивовано просили відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні його апеляційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статей 195, 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
начальника Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції в АР Крим Єкімова Р.Л.,
державного реєстратора Кучерявих М.О.,
уточнивши позовні вимоги у порядку
статті 51 Кодексу адміністративного
суду України, про визнання нечинними
дії відповідачів Сакського
міськрайонного управління юстиції в АР
рим - прямого порушення Закону України
Про державну реєстрацію нерухомого
майна і відмову в порушенні Закону
України Про держреєстрацію нерухомого
майна будинку №61 і по виконанню
рішення суду від 21.06.2006 року з
виконанням реєстрації власності
позивача за рішенням суду від 23.07.2013
року з забезпеченням права позивача на
1/4 частку житлового будинку. Також,
позивач просить стягнути на його
користь завдану шкоду у розмірі 200000
грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачі, всупереч вимог діючого
законодавства України, не здійснюють
реєстрацію права власності на 1/4 частки
нерухомого майна домоволодіння
АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві
власності.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що дії та
рішення відповідачів вчинені
(прийняті) відповідно до положень
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, у зв'язку з чим ці
рішення та дії не можуть бути визнані
протиправними (нечинними), а
відповідачі не можуть бути зобов'язані
до вчинення дій вказаних у позові. За
таких обставин також відсутні підстави
для стягнення на користь позивача
шкоди у розмірі 200000 грн.

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004
року визначені правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що цей Закон регулює
відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статі 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
встановлений статтею 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
згідно частин 1, 2 та 4 якої державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Матеріали справи містять відомості про
те, що 14.05.2013 року позивач звернувся до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції АР Крим із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації права
приватної власності на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.73).

Разом із заявою ОСОБА_2 були надані:
рішення Сакського міськрайонного суду
АР Крим у справі №2-2475/2006 від 21.06.2006 року;
ухвала Сакського міськрайонного суду
АР Крим у справі №2-2475/2006 від 06.02.2008 року.

Так, рішенням Сакського міськрайонного
суду АР Крим від 21.06.2006 року у справі
№2-2475/2006 задоволені позовні вимоги
ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання угоди
дійсною та визнання права власності.
Визнано дійсною угоду купівлі-продажу
3/4 частини будинку, підсобних приміщень
і земельної ділянки, укладену між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_7
право власності на приміщення №1
розміром 20,3 кв.м.; №2 - розміром 17,7 кв.м.;
№6 - 1,1 кв.м.; №7 - 4,4 кв.м.; №9 - 4,1 кв.м.; №10 -
5,6 кв.м.; сараї літер «В,Г», убиральню
літер «У» будинку АДРЕСА_1, і
відповідної земельної ділянки площею
588,75 кв.м. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на приміщення №3 - розміром 7,4
кв.м.; №4-а - 8,2 кв.м.; №4-б - 2,4 кв.м.; №4-в - 1,8
кв.м.; №4 - 8,0 кв.м.; №5 - 4,2 кв.м.; №8 - 10,8
кв.м.; туалет-душ літер «Ж» будинку
АДРЕСА_1, і відповідної земельної
ділянки площею 196, 25 кв.м. (а.с.10).

Ухвалою Сакського міськрайонного суду
АР Крим від 06.02.2008 року у справі №2-2475/2006
відмовлено у винесенні додаткового
рішення за заявою ОСОБА_2 та з
резолютивної частини рішення суду від
21.06.2006 року після слів «Визнати дійсною
угоду купівлі продажу» виключено
позначку « 3/4», решту залишено без змін
(а.с.11).

30.05.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції АР Крим Кучерявих М.О. прийнято
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №2731276, оскільки згідно
наданого рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим у справі
№2-2475/2006 від 21.06.2006 року неможливо
встановити, яку частку будинку
необхідно зареєструвати за ОСОБА_2
(а.с.76).

Зазначеним рішенням також повідомлено
позивача про необхідність додати
рішення суду, яке є остаточним при
вирішенні питання з поділу спільного
сумісного майна за адресою: АДРЕСА_1, з
якого можливо встановити частку для
реєстрації права власності за ОСОБА_2

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова від 22.07.2011 року №703, якою
затверджений Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Згідно пункту 13 зазначеного Порядку у
разі подання не в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію, яке містить рекомендації
щодо усунення обставин, що були
підставою для його прийняття.

Якщо заявник не усунув протягом п'яти
робочих днів після отримання рішення
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію обставини, що були
підставою для його прийняття,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Відповідно до пунктів 4, 5-4, 6 частини 1
статті 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заявником подано ті самі
документи, на підставі яких заявлене
право та обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Частиною 4 статті 24 вищевказаного
Закону визначено, що відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

05.06.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції АР Крим Кучерявих М.О. прийнято
рішенням про відмову у задоволенні
заяви №2885236, яким відмовлено у
задоволенні заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності), прийнятої 14.05.2013 року,
яку подав ОСОБА_2, оскільки після
завершення п'ятиденного строку з дня
отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення (а.с.77).

Крім того, як убачається з матеріалів
справи, а саме: з Інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
№4177451 від 30.05.2013 року, 02.06.2008 року за
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 13.11.1980 року було
зареєстровано право власності на 1/1
частики об'єкту нерухомого майна -
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, 11.02.2010
року на підставі рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим по справі у
справі №2-2475/2006 від 21.06.2006 року, ухвали
Сакського міськрайонного суду АР Крим
у справі №2-2475/2006 від 06.02.2008 року за
позивачем було зареєстровано право
приватної спільної часткової
власності.

Також, 11.02.2010 року на підставі рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим
у справі №2-2475/2006 від 21.06.2006 року, ухвали
Сакського міськрайонного суду АР Крим
у справі №2-2475/2006 від 06.02.2008 року право
приватної спільної часткової
власності зареєстровано за ОСОБА_7
(а.с.71-72, 73-74).

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
державна реєстрація права власності за
ОСОБА_2 на підставі рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим у справі
№2-2475/2006 від 21.06.2006 року, ухвали
Сакського міськрайонного суду АР Крим
у справі №2-2475/2006 від 06.02.2008 року вже
була проведена на час його звернення до
відповідача з заявою 14.05.2013 року.

Також, судова колегія зазначає, що
ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної
служби Сакського міськрайонного
управління юстиції АР Крим із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, у якій просив провести
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, а не про реєстрацію
права власності на 1/4 частки вказаного
нерухомого майна.

При цьому, матеріали справи не містять
доказів на підтвердження наявності у
позивача права власності на 1/4 частку
зазначеного нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
судова колегія приходить до висновку,
що відсутні правові підстави,
передбачені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», для
реєстрації права власності позивача на
1/4 частки житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи усе вищевикладене у
сукупності, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
начальника Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції в АР Крим Єкімова Р.Л.,
державного реєстратора Кучерявих М.О.
про визнання дій нечинними та
спонукання до виконання певних дій.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх порушенням
судом першої інстанції є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною 3 статті 24, статтями
160, 167, частиною 1 статті 195, статтею 197,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 22.10.2013
року у справі №801/9327/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
22.10.2013 року у справі №801/9327/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя підпис
С.О. Воробйова

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис М.І. Кобаль

З оригіналом згідно

Суддя
С.О. Воробйова