Справа № 826/19967/13-а
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Голови
Шевченківського районного суду м.Києва
про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Голови Шевченківського районного суду
м. Києва про визнання протиправною
бездіяльності щодо направлення
матеріалів кримінальної справи №47-1042
до Прокурора Київської області для
відновлення досудового слідства на
виконання постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.11.2012,
зобов'язання вчинити дії щодо
направлення матеріалів кримінальної
справи №47-1042 до Прокурора Київської
області для відновлення досудового
слідства на виконання постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09.11.2012.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що постановою
Шевченківського районного суду м.
провадження №4/2610/3999/2012 задоволено
скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову
слідчого СЧ СУ ГУ МВС України в
Київській області Горської М.О. про
закриття кримінальної справи та
постановлено справу направити
прокурору Київської області для
відновлення слідства. Проте,
відповідачем до грудня 2013 не було
направлено матеріали вказаної справи
до прокурора Київської області для
відновлення слідства, що порушує права
позивача, як потерпілого у даній справі
та призвело до довготривалого і
неефективного розслідування
кримінальної справи.
Шевченківського районного суду м.
Києва - заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи та зазначив, що
20.12.2013 матеріали кримінальної справи
№47-1042м направлені до прокуратури
Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що позивач не заперечував
проти вирішення справи в порядку
письмово провадження, оскільки
відповідач належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового засідання в судове засідання
не прибув, а також з огляду на
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.05.2011 частково
задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано
постанову заступника начальника СЧ СУ
ГУ МВС України у Київській області від
28.12.2010 про закриття кримінальної справи
№47-1042, порушеної за фактом умисного
пошкодження чужого майна, вчиненого
шляхом підпалу, що спричинило загибель
людей, за ознаками злочину
передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та
постановлено матеріали кримінальної
справи направити прокурору Київської
області для відновлення досудового
слідства. В частині оскарження
постанови слідчого СЧ СУ ГУ МВС України
в Київській області від 12.11.2010 про
закриття кримінальної справи №47-1042,
порушеної за ознаками злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по
факту таємного викрадення майна ОСОБА_2
та ОСОБА_3 скаргу залишено без
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
02.09.2011 постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 25.05.2011
В подальшому, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.07.2012 ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 02.09.2011 скасовано, а
справу направлено на новий апеляційний
З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
31.08.2012 скасовано постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25.05.2011 в частині залишення без
задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову
слідчого СЧ СУ ГУ МВС України у
Київській області Горської М.О. від
12.11.2010 про закриття кримінальної справи
№47-1042 порушеної за ознаками злочину,
порушеної за ознаками злочину
передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України по
факту таємного викрадення майна ОСОБА_2
та ОСОБА_3, а в іншій частині - скасовано
в порядку ст. 365 КПК України (у редакції
1960 року). Матеріали скарги направлено
до суду першої інстанції на новий
судовий розгляд в іншому складі суду.
В подальшому, постановою
Шевченківського районного суду м.
провадження №4/2610/3999/2012 задоволено
скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову
слідчого СЧ СУ ГУ МВС України в
Київській області Горської М.О. від
12.11.2010 про закриття кримінальної
справи, порушеної по факту таємного
викрадення майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
ознаками злочину, передбаченого ст. 185
ч. 3 КК України та постанову заступника
начальника СЧ СУ ГУ МВС України в
Київській області Кириченка від 28.12.2010
про закриття кримінальної справи
№47-1042, порушеної за фактом умисного
пошкодження чужого майна, вчиненого
шляхом підпалу, що спричинило загибель
людей, за ознаками злочину,
передбаченого ст. 194 ч. 2 КК України,
справу направити прокурору Київської
області для відновлення слідства.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
28.01.2013 постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.11.2012
Також, в провадженні Шевченківського
районного суд м. Києва перебувала
справа за скаргою ОСОБА_1 на постанову
заступника начальника слідчої частини
СУ ГУ МВС України в Київській області
Кириченко О.В. від 28.12.2012 про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину,
передбаченого п. 1,4, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст.
121, ч. 3 ст. 136, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст.
194 КК України, а рамках якої було
витребувано матеріали кримінальної
справи №47-1042.
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 21.06.2013 скаргу ОСОБА_1 на
вказану вище постанову про закриття
кримінальної справи - залишено без
Після набрання постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21.06.2013 законної сили, листом
від 20.12.2013 матеріали кримінальної
справи №47-1042 направлено до прокуратури
Відповідно до статті 6 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
В рішенні Конституційного суду України
від 09.07.2002 р. у справі за конституційним
зверненням Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Кампус Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої ст. 124 Конституції України треба
розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України).
Тобто кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб
захисту прав і свобод, у т.ч. судовий
захист. Для забезпечення судового
захисту Конституція України у ст. 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (далі -
Конвенція) гарантує право на
справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, при визначенні
цивільних прав і обов'язків особи чи
при розгляді будь-якого кримінального
обвинувачення, що пред'являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є
верховенство права та належне
здійснення правосуддя. Ці принципи
також є основоположними елементами
права на справедливий суд.
Водночас суд бере до уваги, що практика
Європейського суду з прав людини щодо
України стосовно гарантій, закріплених
статтею 6 § 1, знайшла своє відображення
у справах, які стосуються права доступу
до суду та справедливого судового
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив,
що «у демократичному суспільстві у
світлі розуміння Конвенції, право на
справедливий суд посідає настільки
значне місце, що обмежувальне
тлумачення статті 6 не відповідало б
меті та призначенню цього положення».
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що
«стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії
справедливого судочинства, одним з
аспектів яких є доступ до суду. Рівень
доступу, наданий національним
законодавством, має бути достатнім для
забезпечення права особи на суд з
огляду на принцип верховенства права в
демократичному суспільстві. Для того,
щоб доступ був ефективним, особа
повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права».
Крім того, пунктом 22 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 р. №8 зазначено, що відповідно
до роз'яснень, викладених у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 6 «Про деякі питання,
що виникають у судовій практиці при
прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів», у розумінні положень частини
першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3,
статті 17, частини третьої статті 50 КАС
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їхніх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.
Тобто дії суду (судді), вчинені при
виконанні ним своїх обов'язків щодо
здійснення правосуддя (самостійного
виду державної діяльності, яка
здійснюється шляхом розгляду і
вирішення у судових засіданнях в
особливій, встановленій законом,
процесуальній формі адміністративних,
цивільних, кримінальних та інших
справ), є не управлінськими, а
процесуальними, і оскаржуються у
порядку, визначеному процесуальними
У порядку адміністративного
судочинства можуть бути оскаржені
акти, дії або бездіяльність посадових і
службових осіб судів, що належать до
сфери управлінської діяльності.
Таким чином, Позивач скористався своїм
правом на судовий захист і його право
не може бути обмежене, відтак, Позивач
обґрунтовано звернувся до
адміністративного суду щодо
оскарження бездіяльності посадової
особи Шевченківського районного суду
м. Києва в частині не вчинення дій щодо
скерування матеріалів кримінальної
справи після завершення розгляду
скарги в межах процесуального
Як зазначено вище, постановою
Шевченківського районного суду м.
провадження №4/2610/3999/2012 задоволено
скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову
слідчого СЧ СУ ГУ МВС України в
Київській області Горської М.О. від
12.11.2010 про закриття кримінальної
справи, порушеної по факту таємного
викрадення майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
ознаками злочину, передбаченого ст. 185
ч. 3 КК України та постанову заступника
начальника СЧ СУ ГУ МВС України в
Київській області Кириченка від 28.12.2010
про закриття кримінальної справи
№47-1042, порушеної за фактом умисного
пошкодження чужого майна, вчиненого
шляхом підпалу, що спричинило загибель
людей, за ознаками злочину,
передбаченого ст. 194 ч. 2 КК України,
справу направити прокурору Київської
області для відновлення слідства.
Відповідно до ч. 4 ст. 236-6 КПК України (у
редакції 1960 року), чинної на час
прийняття постанови) у разі скасування
постанови про закриття справи суд
направляє справу прокурору для
відновлення слідства або дізнання.
Судом встановлено, що в провадження
Шевченківського районного суду м.
Києва перебувала також скарга ОСОБА_1
на постанову заступника начальника
слідчої частини СУ ГУ МВС України в
Київській області Кириченко О.В. від
28.12.2012 про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за
ознаками злочину, передбаченого п. 1,4, 6,
9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 136, ч. 3 ст. 185,
ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 194 КК України.
Відповідно до ст. 236-2 КПК України (у
редакції 1960 року) суддя витребовує
матеріали справи на підставі яких було
відмовлено в порушенні справи.
З матеріалів справи вбачається, що
суддею Шевченківського районного суду
м. Києва було витребувано матеріали
кримінальної справи №47-1042 під час
вирішення скарги ОСОБА_1 на вказану
вище постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи.
Правові засади організації судової
влади та здійснення правосуддя в
Україні з метою захисту прав, свобод та
законних інтересів людини і
громадянина, прав та законних
інтересів юридичних осіб, інтересів
держави на засадах верховенства права,
визначає систему судів загальної
юрисдикції, статус професійного судді,
народного засідателя, присяжного,
систему та порядок здійснення
суддівського самоврядування і
встановлює систему і загальний порядок
забезпечення діяльності судів та
регулює інші питання судоустрою і
статусу суддів визначені Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.
Відповідно до ст 24 Закону № 2453-VI
голова місцевого суду:
1) представляє суд як орган державної
влади у зносинах з іншими органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, фізичними та
2) визначає адміністративні
повноваження заступника голови
місцевого суду;
3) контролює ефективність діяльності
апарату суду, вносить керівникові
територіального управління Державної
судової адміністрації України подання
про призначення на посаду керівника
апарату суду, заступника керівника
апарату суду та про звільнення їх з
посад, а також про застосування до
керівника апарату суду, його
заступника заохочення або накладення
дисциплінарного стягнення відповідно
4) видає на підставі акта про
призначення (обрання) суддею чи
звільнення судді з посади відповідний
5) повідомляє Вищу кваліфікаційну
комісію суддів України про наявність
вакантних посад у суді в десятиденний
строк з дня їх утворення;
6) забезпечує виконання рішень зборів
суддів місцевого суду;
7) контролює ведення в суді судової
статистики, дбає про
інформаційно-аналітичне забезпечення
суддів з метою підвищення якості
судочинства;
8) забезпечує виконання вимог щодо
підвищення кваліфікації суддів
місцевого суду;
8-1) вносить на розгляд зборів суду
пропозиції щодо кількості та
персонального складу слідчих суддів;
9) здійснює інші повноваження,
Голова місцевого суду з питань, що
належать до його адміністративних
повноважень, видає накази і
З системного на налізу викладеного
вбачається, що Голова місцевого суду
наділений повноваженнями щодо
прийняття рішень у формі наказів та
розпоряджень з метою для належного
забезпечення функціонування
діяльності як апарату, так і суду в
цілому та на виконання вимог
Кримінального процесуального кодексу
України, Цивільного процесуального
кодексу України, Закону №2453-VI,
Положення про автоматизовану систему
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
бездіяльності Голови Шевченківського
районного суду м. Києва щодо належного
забезпечення функціонування
діяльності як апарату, так і
Шевченківського районного суду м.
Слід вказати, що бездіяльність суб'єкта
владних повноважень - це пасивна
поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи, або
нездійснення суб'єктом владних
повноважень дій, які випливають із його
повноважень на виконання вимог чинного
законодавства та впливають на права,
свободи та інтереси фізичної чи
Оскільки судом не встановлено
бездіяльності Голови Шевченківського
районного суду м. Києва , тому в
задоволені позовної вимоги щодо
визнання протиправною бездіяльності
голови Шевченківського районного суду
м. Києва щодо направлення матеріалів
кримінальної справи №47-1042 до Прокурора
Київської області для відновлення
досудового слідства на виконання
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 09.11.2012 слід відмовити.
Щодо вимоги про зобов'язання вчинити
дії щодо направлення матеріалів
кримінальної справи №47-1042 до Прокурора
Київської області для відновлення
досудового слідства на виконання
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 09.11.2012 суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем, матеріали
кримінальної справи №47-1042 листом від
Прокуратури Київської області, а
відтак вимоги позивача про
зобов'язання Голову Шевченківського
районного суду м. Києва вчинити дії
щодо направлення матеріалів
кримінальної справи №47-1042 до Прокурора
Київської області є необґрунтованою та
не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва позивач не довів суду
обставин, на яких ґрунтуються його
вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні позовних
Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда