Справа № 285/10/13-а (2а/0285/22/13)
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/21589/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області про визнання
протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 лютого 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області від 27 червня 2012
року №191 в частині встановлення для
об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Мікрорайон
«Зелені» тарифу на послуги (роботи) з
утримання будинків і споруд
(нежитлових приміщень) та
прибудинкових територій.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, позивач
звернулася з касаційною скаргою, у якій
просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
а постанову суду першої інстанції
залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, рішенням виконавчого
комітету Новоград-Волинської міської
ради Житомирської області № 191 від 27
червня 2012 року затверджено тарифи на
послуги з утримання будинків та
прибудинкової території для ОСББ
«Мікрорайон «Зелені» відповідно до
підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону
України від 21 травня 2005 року № 280/97-ВР
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вказав, що оскільки
вказане рішення відповідача є
регуляторним актом, то воно має бути
офіційно оприлюднено в друкованих
засобах масової інформації.

Натомість, апеляційний суд скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи в позові зазначив, що
спірне рішення відповідача не є
регуляторним актом, тому на нього не
поширюються вимоги Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» №1160-ІV.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на їх правомірність та
обґрунтованість та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Так, статтею 1 Закону № 1160-IV
передбачено, що регуляторний акт - це:

прийнятий повноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним
органом інший офіційний письмовий
документ, який встановлює, змінює чи
скасовує норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 3 зазначеного
закону його дія не поширюється на
здійснення регуляторної діяльності,
пов'язаної з прийняттям актів, що
містять індивідуально-конкретні
приписи.

Згідно з пунктом 1.4 розділу 1 Порядку
подання нормативно-правових актів на
державну реєстрацію до Міністерства
юстиції України та проведення їх
державної реєстрації, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 12 квітня 2005 року №34/5,
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12 квітня 2005 року за № 381/10661)
нормативно-правовий акт - офіційний
письмовий документ, прийнятий
уповноваженим на це суб'єктом
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування.

За змістом статті 12 Закону № 1160-IV
регуляторні акти, прийняті органами та
посадовими особами місцевого
самоврядування, офіційно
оприлюднюються в друкованих засобах
масової інформації відповідних рад, а у
разі їх відсутності - у місцевих
друкованих засобах масової інформації,
визначених цими органами та посадовими
особами, не пізніш як у десятиденний
строк після їх прийняття та підписання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджує висновок апеляційного
суду про те, що рішення виконкому від 27
червня 2012 року №191 не є регуляторним
актом, так як не є нормативно-правовим
актом, а тому на нього не поширюються
вимоги статті 12 Закону № 1160-IV.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді