Справа № 812/9603/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Качуріна Л.С.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №812/9603/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суду у складі
колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9603/13-а за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

УПФУ в Артемівському районі м.
Луганська звернулося до суду з позовом
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Луганську
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання відшкодувати виплачену
пенсію ОСОБА_3 по втраті годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві за травень - жовтень в
сумі 907,02 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
позивачем направлені відповідачу Акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
та допомога на поховання, однак
відповідач відмовився прийняти до
відшкодування сплачену позивачем
пенсію громадянці ОСОБА_3 в сумі 907,02
грн., посилаючись на те, що їй на день
настання страхового випадку (смерті
чоловіка) не виповнилось 55 років.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначив, що чинним
законодавством саме на відповідача
покладено обов'язок відшкодувати
витрати при настанні страхового
випадку.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому відповідно до
п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає
апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3, 16.09.1950 року,
отримує в УПФУ в Артемівському районі
м. Луганська пенсію по втраті
годувальника - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного
випадку на виробництві (а. с.7-12).

На день смерті ОСОБА_5 його дружині
ОСОБА_3 виповнилось 41 рік.

Відповідно до ст.ст.8,10,81 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюються органами
Пенсійного фронду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.

З набранням чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105),
обов'язок щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до п.5 ст.24 Закону № 1105, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

На виконання Закону №1105 правлінням
Пенсійного фонду України та правлінням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
прийнята спільна постанова від 04.03.2003 №
376/7697, якою затверджений «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (надалі - Порядок).

Пункт 5 Порядку зазначає, що органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих. За її результатами
складається акт щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, він подається
відповідно Головним Управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно ст. 21 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку відповідач
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, а саме: суму основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві;
щомісячну цільову грошову допомогу на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого, суми витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вказаних пенсій.

Наведений перелік відшкодування шкоди
при ушкодженні здоров'я є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

На підставі ст.33 Закону №1105 у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій у
зв'язку з втратою годувальника) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Оскільки на час смерті ОСОБА_5 його
дружині - ОСОБА_3 виповнилося 41 рік,
остання належала до категорії
працездатних осіб в розумінні ст.33
Закону № 1105, тому позов про
відшкодування сум витрат на виплату
пенсійним органом їй пенсії по втраті
годувальника задоволенню не підлягає.

Крім цього, постановою Луганського
окружного адміністративного суду від
04.03.2013 року у справі № 812/1446/13-а,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23.04.2013 року, в задоволенні позову
УПФУ в Артемівському районі м.
Луганська до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання відшкодувати виплачену
пенсію ОСОБА_3 по втраті годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві відмовлено повністю.

При цьому суди прийшли до висновку,
оскільки на дату смерті потерпілого
його дружині ОСОБА_3 не виповнилося 55
років, вона була працездатною, що
свідчить про відсутність правових
підстав для зобов'язання відповідача
відшкодувати Пенсійному фонду
виплачені ОСОБА_3 суми пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9603/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9603/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

М.В. Бишов