Справа № 262/8910/13-а
Суддя: Панас Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014 року Пролетарський районний суд
міста Донецька у складі:

головуючого - Панас Н.Л.

при секретарі - Гордєєвій О.Ю.

за участю позивачки - ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради, третя особа Управління Державної
казначейської служби України у
Будьонівському та Пролетарському
районах м. Донецька Донецької області
про визнання бездіяльності
неправомірною та спонукання до
вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом де вказує,
що вона є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
03.09.2012 року позивачка перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та має
статус особи, застрахованої у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. З цього часу
також перебуває на обліку у
відповідача і отримує державну
соціальну допомогу по догляду за
дитиною відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 1751 від
27.12.2011 року «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» з урахуванням
положень Закону України «Про державний
бюджет на 2013 рік» у розмірі 130 грн. на
місяць, як застрахована особа. Вважає,
що призначений розмір допомоги є
незаконним. Позивачка зверталася до
відповідача з заявою про перерахунок
допомоги, але листом-відповіддю
відповідача у проведенні перерахунку
було відмовлено. Просила: визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради щодо нарахування та виплати їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 грн.; зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради здійснити
нарахування та виплатити їй допомогу
по догляду за дитиною до досягненню нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для працездатних осіб за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року з
урахуванням фактично виплачених сум,
та в подальшому здійснювати виплати
відповідно до ст. 43 Закону України № 2240
до досягнення дитиною трьох років, а
також стягнути з Державного бюджету
України в особі Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради на її користь недонараховані
управлінням праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради суми;
стягнути з Державного бюджету України
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 34 грн. 41коп.

Ухвалою Пролетарського районного
суду м. Донецька від 23 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності неправомірною та
спонукання до вчинення певних дій в
частині визнання бездіяльності
неправомірною та спонукання до
вчинення певних дій за період з 01 січня
2013 року по 20 червня 2013 року залишені без
розгляду, у зв'язку з пропуском строку
звернення (а.с. 21).

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала та просила його
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не прибув, належним чином про
день та місце розгляду справи
повідомлений, надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутності
представника. З наданих письмових
заперечень вбачається, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні та
отримує державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку як особа, що
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з 03.09.2012 року
по 07.05.2015 року (згідно з копії з Наказу з
місця роботи про надання соціально
відпустки). Згідно п. 18 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1751 від 27.12.2001 року, призначення і
виплата допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
призначається з дня звернення за її
призначенням, але не раніше ніж з дня,
що настає після закінчення відпустки у
зв'язку з вагітністю та пологами для
непрацюючих осіб та осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, а для
працюючих осіб - з дня настання
відпустки по догляду за дитиною по день
її закінчення. Згідно ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та п. 22 вищезазначеного
порядку, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
призначається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн. Позивачка отримує допомогу у
розмірі 130 грн. згідно п. 17-24 Порядку для
призначення допомоги у розмірі, який
перевищує мінімальний, заявник надає в
установленому порядку довідку про
склад сім'ї і декларацію про доходи і
майновий стан (заповнюється на
підставі довідок про доходи всіх
членів сім'ї). Форма заяви затверджена
Наказом Міністерства праці і
соціальної політики від 22.02.2012 року № 96.
За перерахунком в установленому
порядку на звітну дату заявниця не
зверталася, заборгованості по виплаті
і підстав для перерахунку немає. Крім
того Управління не є розпорядником
бюджетних коштів, а є розпорядником
субвенції з державного бюджету, яка
надходить безпосередньо в обсязі
потреби за відомостями на виплату
допомоги. Програмне забезпечення на
призначення і перерахунки допомоги
розробляється в Міністерстві праці та
соціальної політики України.
Управління праці та соціального
захисту населення не має права і
можливості змінити програмне
забезпечення для проведення
перерахунку будь-якого виду допомоги,
відомості на виплату допомоги друкують
автоматично в області, ручне
виправлення у відомостях до виплати не
допускається. Таким чином позивачка не
реалізувала своє право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
підвищеному розмірі, а тому просили у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи до судового
засідання не прибув, належним чином про
день та місце розгляду справи
повідомлені, про причину неявки суду не
повідомили, суд визнає неявку
представника неповажною та вважає
можливим розглянути справу у його
відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги частково
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21
листопада 1992 року (далі - Закон № 2811-ХІІ)
відповідно до Конституції України
встановлює гарантований державою
рівень матеріальної підтримки сімей з
дітьми шляхом надання державної
грошової допомоги з урахуванням складу
сім'ї, її доходів та віку дітей і
спрямований на забезпечення
пріоритету державної допомоги сім'ям з
дітьми у загальній системі соціального
захисту населення.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_3,
матір'ю у свідоцтві про народження
якого записана позивачка ОСОБА_1 (а.с. 17).
Згідно довідки № 4509, виданої УПСЗН
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради ОСОБА_1 знаходиться на обліку та
отримує допомогу по догляду за однією
дитиною до досягнення нею трирічного
віку (працююча) в розмірі 130,00 грн. (а.с.
20).

17.12.2013 року позивачка звернулась до
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради з заявою про
перерахунок та сплату заборгованості з
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та з
01.01.2014 року по 07.07.2015 року виплачувати
грошову допомогу в розмірі
прожиткового мінімуму (а.с. 9). На
вищевказану заяву відповідач надав
відповідь від 18.12.2013 року №вхМ125-5.1-2.2, де
зазначив, що призначена допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується в
розмірах, встановлених чинним
законодавством та управління не має
законних підстав для проведення
перерахунку (а.с. 19).

Згідно положень ч. 2 ст. 161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підставі передбаченої
частиною першою статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При застосуванні норм матеріального
права у даних правовідносинах суд
враховує позицію Верховного Суду
України від 25.12.2012р. у справі №21-410а12, де
зазначено наступне.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Оскільки спір у справі виник щодо
виплати допомоги з червня 2013 року
особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин суд приходить до
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, відповідач, виплачуючи
позивачці допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751, діяв неправомірно
та з порушенням вимог законодавства.

Зазначені вище обставини спростовують
доводи відповідача, викладені у
запереченнях проти позову та дають
суду підстави для часткового
задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
за період з 21.06.2013 року по день розгляду
справи, тобто по 31.01.2014 року.

Разом з тим суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині проведення виплат в
визначеному позивачем розмірі в
подальшому, оскільки в межах КАС
України захисту підлягає порушене
право позивача, суд не встановлює
обов'язки суб'єкта владних повноважень
на майбутнє без наявності спірних
правовідносин, які можуть бути в
подальшому припинені або змінені
шляхом внесення змін до закону.

На підставі положень ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік» для
дітей віком до 6 років установлено
наступний прожитковий мінімум на
місяць: з 1 січня - 972 грн., з 1 грудня - 1032
грн.

На підставі ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» для
дітей віком до 6 років з 1 січня 2014 року
встановлено прожитковий мінімум на
місяць у розмірі 1032 грн.

На підставі зазначених положень
закону, суд вважає можливим стягнути з
Державного бюджету України в особі
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради на користь
позивачки недонараховану відповідачем
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років за період з
21.06.2013 року по 31.01.2014 включно у розмірі
6266 грн. 60коп.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Позивачка при подачі
позовної заяви сплатила судовий збір у
розмірі 34 грн. 41 коп. (а.с.). Оскільки
відповідач відноситься до органів
місцевого самоврядування на підставі
положень ст.ст. 11, 34 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
тому з місцевого бюджету
Пролетарського району на користь
позивачки підлягають стягненню
понесені судові витрати по оплаті
судового збору у розмірі 34 грн. 41коп.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про допомогу сім'ям з
дітьми», Законами України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2012
рік», «Про Державний бюджет України на
2013 рік», «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.08 року № 10-рп,
постановою Верховного Суду України від
25.12.2012 р. у справі № 21-410а12, ст. 9, 10, 11, 69, 94,
128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 грн.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради здійснити нарахування та
виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 21 червня 2013
року по 31 січня 2014 року з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 21 червня 2013 року по 31
січня 2014 року у розмірі 6266 (шість тисяч
двісті шістдесят шість) грн. 60 коп.

Стягнути з місцевого бюджету
Пролетарського району м. Донецька на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, понесені судові витрати по
оплаті судового збору у розмірі 34
(тридцять чотири) грн. 41 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На підставі положень ч. 3 ст. 160 КАС
України відкласти складання повного
постанови на строк не більше як п'ять
днів з дня закінчення розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Пролетарський районний суд міста
Донецька.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається у письмовій формі
протягом десяти днів з дня її
проголошення. На підставі положень ч. 2
ст. 186 КАС України у разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Н.Л. Панас