Справа № 2а-4400/11/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/53940/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва до
Публічного акціонерного товариства
"Веркон" про стягнення заборгованості
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Веркон" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року позивач Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Відкритого акціонерного
товариства «Веркон»про стягнення
боргу на покриття фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій по списку №2
та по списку №1 на загальну суму 110521,63
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 липня 2011 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Відповідач, Публічне акціонерне
товариство "Веркон" не погодилось з
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 липня 2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року і звернулось до
суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 13.04.2011 року,
Відкрите акціонерне товариство
«Веркон» є юридичною особою,
зареєстрованою 17 травня 1995 року, яка
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва, як
платник страхових внесків.

Позивачем надіслано до Відкритого
акціонерного товариства «Веркон»
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пунктів
"б" - "з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення ", колишнім
працівникам відповідача за період з
жовтня по грудень 2010 року та за січень,
лютий 2011 року за Списком № 1 у розмірі 49
196,70 грн. та за Списком № 2 у розмірі 61 324,
93 грн.

В матеріалах справи відсутні докази
оскарження відповідачем вищевказаних
дій або рішень Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва в адміністративному або
судовому порядку.

Загальна заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 1 та Списком № 2 в період з
жовтня по грудень 2010 року та за січень,
лютий 2011 року складає 110 521,63 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що доказів, які б свідчили про
погашення вказаної суми відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій не надано.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанції дійшли висновку
про те, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати Управлінню Пенсійного
фонду України суму, яка покриває
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пункту до пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення».

Даний висновок є правильним, оскільки
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених особам відповідно до
пунктів «а», «б»-«з» частини першої
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788 (далі Закон № 1788) за списком № 1 та
списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями. При
цьому обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004
року, не пов'язаний із датою
призначення такої пенсії чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування " 9 липня 2003 року № 1058-IV).

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів "в" "е"
та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005року за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII
вбачається, що працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) по
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт і рудників та в металургії мають
право на пенсію незалежно від віку,
якщо вони були зайняті на цих роботах
не менше 25років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV у контексті
статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для
висновку про те, що порядок за якого
витрати на доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005року за рахунок коштів
Державного бюджету України, стосується
лише витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених особам на підставі
статті 14 Закону № 1788-XII.

Таким чином, Підприємства повинні
відшкодовувати управлінню ПФУ витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій, згідно з розрахунку, складеного
останнім відповідно до Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затверджену
постановою ПФУ від 19 грудня 2003 року №
21-1, що призначені працівникам
відповідача відповідно до пунктів "б" -
"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Веркон"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін