Справа № 805/16921/13-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/16921/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі № 805/16921/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення
коштів в загальній сумі 4224,99 грн. по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.08.2013 року по
31.10.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.11.2013 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що на відповідача
покладений обов'язок по своєчасному та
повному відшкодуванню органам
Пенсійного фонду пенсій, сплачених
особам, яким призначені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Позивачем сплачуються
пенсії по особових справах осіб, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідач
відмовляється відшкодовувати. Сума
зазначених пенсій, сплачених за період
з 01.08.2013 року по 31.10.2013 року у загальному
розмірі складає 4224,99 грн. Позивач
вважає, що така відмова не ґрунтується
на нормах чинного законодавства, у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
4224,99 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даною постановою
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що постанова суду
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт посилається на норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 та зазначає, що відсутність у
відповідача документів, які
підтверджують право громадян на
страхове відшкодування, не може бути
підставою для відмови у відшкодуванні
витрат, понесених пенсійним органом на
виплату цим громадянам пенсій у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами встановлено, що між
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька та
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька підписані акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період 01.08.2013 року по
31.10.2013 року (а.с. 8, 10, 12).

Відповідно до таблиць
розбіжностей до актів щомісячної
звірки, особам, яким пенсійний орган
виплатив пенсії, у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
відповідачем не прийнято до
відшкодування суму 4224,99 грн. (у тому
числі: за серпень 2013 року в сумі 1508,33
грн., за вересень 2013 року в сумі 1358,33
грн., за жовтень 2013 року в сумі 1358,33 грн.),
а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у зв'язку
тим, що на момент загибелі годувальника
вказані особи були працездатними;
ОСОБА_10, ОСОБА_11 у зв'язку із
відсутністю висновку МСЕК про
причинно-наслідковий зв'язок смерті
годувальника з отриманим трудовим
каліцтвом (а.с. 6, 7, 9, 11, 13).

Згідно з актами звірки за період з
01.08.2013 року по 31.10.2013 року суми, що не
були прийняті відповідачем до заліку,
складаються з: не врахованих витрат на
виплату пенсій по втраті годувальника
у зв'язку з відсутністю висновку МСЕК
про причинно-слідчий зв'язок смерті з
каліцтвом або профзахворюванням - 907,14
грн. (у тому числі: за серпень 2013 року в
сумі 302,38 грн., за вересень 2013 року в сумі
302,38 грн., за жовтень 2013 року в сумі 302,38
грн.); не врахованих витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, у випадках, коли вони на
час смерті потерпілого утриманця були
працездатними та не досягли пенсійного
віку - 3317,85 грн. (у тому числі: за серпень
2013 року в сумі 1205,95 грн., за вересень 2013
року в сумі 1055,95 грн., за жовтень 2013 року
в сумі 1055,95 грн.).

Колегія суддів відзначає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи і визначив коло
нормативно-правових актів, що
регламентують спірні правовідносини.

Проблемою даного спору є не питання
ревізування призначеної пенсії, а
наявність або відсутність обов'язку
відповідача щодо відшкодування
Управлінню Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька
виплачених пенсій.

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Закон № 1058)
встановлено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону,
незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36
цього Закону пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(надалі - Закон № 1105).

Пунктом «д» статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

При цьому колегія суддів звертає
увагу апелянта на те, що кожний
страховий випадок має дату його
утворення. І саме цією датою
визначаються всі правові наслідки для
зацікавлених осіб.

Згідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.
Непрацездатними особами є жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
особи, по яких відповідачем не
відшкодовано витрати у сумі 4224,99 грн.,
понесені позивачем на виплату пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, на момент смерті
годувальників, не досягли 55 річного
віку та були працездатними. В той же
час, пенсія вказаним особам призначена
при досягненні ними пенсійного віку.

Відтак, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскільки позивачем
виплачувалася допомога у зв'язку з
втратою годувальника особам, що не
відповідають критеріям, визначеними
статтею 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідач не
зобов'язаний відшкодовувати суми
вказаних виплат позивачу.

При цьому колегія суддів враховує, що
фактичні обставини, які мають юридичне
значення для розгляду цієї справи і
вирішення спору по суті, встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28.01.2013 року
у справі № 805/273/13-а, яка залишена без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, яка набрала законної сили (а.с.
87-94, 102-107).

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. За
приписами ч. 2 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Як встановлено постановою суду у
справі № 805/273/13-а, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, є
дружинами померлих, однак на день
смерті чоловіків всі вони були
працездатними особами і не досягли 55
років. Отже, право на отримання виплат в
них не виникло, тому витрати на виплату
їм пенсій не підлягають стягненню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач зобов'язаний
відшкодовувати пенсію по втраті
годувальника лише у разі, якщо на
утриманні годувальника знаходились
особи, які були непрацездатними на
момент його смерті.

Щодо неврахування відповідачем суми
витрат на виплату пенсій у зв'язку із
втратою годувальника ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_13 отримав виробничу
травму - забій шийного відділу хребта,
зазначене підтверджується актом від
31.07.1975 року про нещасний випадок, який
пов'язаний із виробництвом (а.с. 14-15).

Відповідно до актового запису №
816 від 07.07.1993 року в Книзі реєстрації
смертей Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13
помер внаслідок отриманої травми на
виробництві, про що свідчить свідоцтво
про смерть (а.с. 18).

Згідно з актом № 21/79 від 06.03.1979
року про нещасний випадок, який
пов'язаний з виробництвом, ОСОБА_15
отримав виробничу травму (а.с. 21-22).

Відповідно до актового запису №
306 в Книзі реєстрації смертей Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Ленінського районного
управління юстиції у м. Донецьку
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_15 помер
внаслідок отриманої травми на
виробництві, про що свідчить свідоцтво
про смерть (а.с. 25).

Наведені обставини, встановлені у
постанові Донецького окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 року
у справі № 805/13823/13-а, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2013 року,
за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат за період з 01.05.2013 року по 31.07.2013
року на суму 4524,99 грн. (а.с. 95-101, 109-113).

Абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону
№ 1105 встановлено, що у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам,
зазначеним у статті 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105
визначено що, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних
послуг між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат,виплата
здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого
звернувся застрахований, має право
звернутися до відповідного страховика
з

інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 р. № 606, органом, який
встановлює причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

Таким чином, Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я,
підтвердженому висновком МСЕК.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції постанова
прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька у справі № 805/16921/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі № 805/16921/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення
коштів в загальній сумі 4224,99 грн. по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.08.2013 року по
31.10.2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Г.М.Міронова

Судді
І.В.Юрко

А.А.Блохін