Справа № 9101/195344/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2013 р. справа № 0870/8017/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Державного
підприємства Мелітопольський завод
"Гідромаш" та Мелітопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року

у адміністративній справі № 0870/8017/12 за
позовом Державного підприємства
Мелітопольський завод "Гідромаш" до
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року частково задоволено позов
Державного підприємства
Мелітопольський завод «Гідромаш» (далі
- ДП МЗ «Гідромаш»), визнано
протиправними та скасовано: податкове
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість; податкове
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 550902 грн.; та
податкове повідомлення-рішення №
від 23.07.2012 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування, заявленого на
розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року в
сумі 131251 грн. та визначення штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 65625,50 грн. В
задоволені вимог позивача про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 23.07.2012 року, та податкового
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн. - судом відмовлено.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена в апеляційному
порядку, як позивачем в частині відмови
у задоволенні його вимог про
протиправність і скасування
податкових повідомлень-рішень від
23.07.2012 року № та № , так і
відповідачем по справі в частині
задоволення вимог позивача про
протиправність та скасування
податкових повідомлень рішень від
23.07.2012 року № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 550902 грн.; та № від 23.07.2012
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року в
сумі 131251 грн. та визначення штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 65625,50 грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, що прибули в судове
засідання, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга податкового
органу не підлягає задоволенню,
оскільки судом першої інстанції в цій
частині спору надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
задоволення позову ДП МЗ «Гідромаш»
стосовно протиправності та скасування
податкових повідомлень-рішень від
23.07.2012 року № та № .

Разом з тим, судова колегія на підставі
аналізу матеріалів справи та норм
матеріального права, якими регулюються
спірні правовідносини, під час
апеляційного перегляду даної справи
дійшов висновку про помилковість
висновків суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог ДП
МЗ «Гідромаш» стосовно протиправності
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.07.2012 року №
та № , а також про
доведеність позивачем по справі його
права на формування суми бюджетного
відшкодування за квітень 2012 року в
розмірі 5302428 грн., що є підставою для
задоволення вимог апеляційної скарги
позивача та скасування постанови суду
першої інстанції в цій частині, з
прийняттям в цій частині нової
постанови про задоволення вимог щодо
протиправності та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 23.07.2012 року, та податкового
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн.

Наведені вище висновки судової колегії
узгоджуються з встановленими судом
першої інстанції обставинами по
справі, наявними у справі письмовими
доказами та нормами матеріального
права, якими регулюються спірні
правовідносини, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено, що
оскаржувані у цій справі позивачем
податкові повідомлення-рішення від
23.07.2012 року №, № , № , та
№ (а.с.16-19 том 1) були прийняті
податковим органом на підставі акту
перевірки від 09.07.2012 р. № 436/154/00240106
(а.с.20-36 т.1), складеного за результатом
проведеної працівниками відповідача в
період з 04.07.2012 по 09.07.2012 року
документальної позапланової виїзної
перевірки ДП МЗ «Гідромаш» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за квітень 2012 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з ПДВ за
серпень 2008р., липень-жовтень 2009 р.,
січень-травень, серпень-грудень 2010 р.,
січень-грудень 2011р., лютий, березень
2012р., під час якої, за твердження
податкового органу було виявлено
порушення позивачем: п. 198.3 ст. 198, п. 200.1,
п. 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, що виявилося в завищенні
позивачем податкового кредиту за
березень 2012 року на суму 151814 грн., що
призвело до заниження позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту за березень 2012 р. на 20563 грн.,
завищення бюджетного відшкодування
ПДВ за квітень 2012р. на суму 131251 грн., за
квітень 2012 року на суму 399088 грн., що
призвело до заниження позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту за березень 2012р. на 3 гривні,
завищення від'ємного значення за
квітень 2012р. на суму 399085 грн.; п. 200.1 ст.
200, абз. а) п. 200.4, абз. а) п.200.14 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VI із
змінами та доповненнями, в результаті
чого позивачем завищено суму
бюджетного відшкодування за квітень
2012р. на суму 5302428 грн. та занижено суму
бюджетного відшкодування на суму 5302428
грн., у т.ч. по періодах: серпні 2009р. на
суму 77260 грн., вересні 2009р. на суму 49187
грн., жовтні 2009р. на суму 20819 грн.,
листопаді 2009р. на суму 15268 грн., лютому
2010р. на суму 20481 грн., березні 2010р. на
суму 231821 грн., квітні 2010р. на суму 83455
грн., травні 2010р. на суму 123577 грн., червні
2010р. на суму 108089 грн., вересні 2010р. на
суму 118839 грн., жовтні 2010р. на суму 215016
грн., листопаді 2010р. на суму 228448 грн.,
грудні 2010р. на суму 439113 грн., січні 2011р.
на суму 121934 грн., лютому 2011р. на суму 19539
грн., березні 2011р. на суму 257380 грн.,
квітні 2011р. на суму 142990 грн., травні 2011р.
на суму 44899 грн., червні 2011р. на суму 276382
грн., липні 2011р. на суму 223840 грн., серпні
2011р. на суму 200139 грн., вересні 2011р. на
суму 273410 грн., жовтні 2011р. на суму 475242
грн., листопаді 2011р. на суму 465007 грн.,
грудні 2011р. на суму 355353 грн., січні 2012р.
на суму 323481 грн., березні 2012р. на суму
391459 грн.; а також порушення п. 102.5 ст. 102
Податкового кодексу України, оскільки
ДП МЗ «Гідромаш» не мало права
декларувати до відшкодування за
квітень 2012р. суму 37058 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки щодо завищення позивачем
податкового кредиту за березень 2012
року на суму 151814 грн. та за квітень 2012
року на 399088 грн. були зроблені
податковим органом на підставі аналізу
господарських операцій позивача з ПАТ
"Експериментально - механічний завод",
ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ
"Сорбіт - Метал", ТОВ «Югавтокомплект»,
ПП "Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура",
ПП "Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний
завод", ТОВ ПТФ "Авіас", ТОВ "ТД Агрінол",
ТОВ "Електротехнічна компанія
Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма
"Агротехцентр".

В акті перевірки відповідач зазначив,
що згідно отриманої інформації від ВПМ
Мелітопольської ОДПІ, наданої
службовим листом від 06.07.2012р. № 80/26-34
встановлено, що ДП МЗ «Гідромаш» для
формування власного кредиту та
затратної частини у березні 2011 р.
використовує фірми, які мають ознаки
«фіктивності», по яких відсутній факт
транспортування ТМЦ на територію ДП МЗ
«Гідромаш» та його фактичного
отримання у березні та квітні 2012р. (а.с.31
т.1), і відповідно до наведеної
інформації, основними постачальниками
у першій ланці ланцюга придбання, по
яких не підтверджено факт
транспортування ТМЦ на ДП МЗ "Гідромаш"
та його фактичного отримання є: у ПАТ
"Експерементальний механічний завод"
комплектуючих до авто підіймачів
(опорно-заворотне обладнання) на
загальну суму 380798,70 грн., у т.ч. ПДВ 63466,45
грн.; у ТОВ "Максима" металу (лист, труба,
уголок) на загальну суму 247554,09 грн., у
т.ч. ПДВ 41259,02 грн.; у ТОВ "Машгідропривод"
гідроциліндри в асортименті на
загальну суму 282529,35 грн., у т.ч. ПДВ 47088,23
грн.; у ПАТ "Експерементальний
механічний завод" комплектуючих до
авто підіймачів (опорно-заворотне
обладнання) на загальну суму 498419,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 83069,84 грн.; у ТОВ "Максима"
металу (лист, труба, уголок) на загальну
суму 729688,60 грн., у т.ч. ПДВ 121614,77 грн.; у
ТОВ "Машгідропривод" гідроциліндрів в
асортименті на загальну суму 340968,15 грн.,
у т.ч. ПДВ 56828,02 грн.; у ТОВ "Сорбіт - Метал"
металу (лист, труба, уголок) на загальну
суму 198327,51 грн., у т.ч. ПДВ 33054,58 грн.; у ТОВ
"Югавтокомплект" труб на загальну суму
156450,25 грн., у т.ч. ПДВ - 26075,04 грн.; у ПП
"Станкомплект" гідромоторів на
загальну суму 145455,01 грн., у т.ч. ПДВ 24242,50
грн., у ТОВ "Гідроапаратура" приводів
гідро розподільника в асортименті на
загальну суму 81552,00 грн., у т.ч. ПДВ 13592,00
грн., у ПП "Вояж-98" свердла в асортименті
на загальну суму 43485,52 грн., у т.ч. ПДВ
7247,59 грн., у ТОВ "Донецькхім - хімічний
завод" ґрунту емаль в асортименті на
загальну суму 36628,49 грн., у т.ч. ПДВ 6104,75
грн., у ТОВ ПТФ "Авіас" бензину,
дизельного пального, газу на загальну
суму 35992,50 грн., у т.ч. ПДВ 5998,75 грн., у ТОВ
"ТД Агрінол" оливи нафтової на загальну
суму 79153,80 грн., у т.ч. ПДВ 13192,30 грн., у
ТОВ "Електротехнічна компанія
Електролюкс - Інвест" головки для
перемикача на загальну суму 41564,44 грн., у
т.ч. ПДВ 6927,41 грн., у ПВКП фірма
"Агротехцентр" шини на загальну суму
6839,97 грн., у т.ч. ПДВ 1139,99 грн. (а.с.31 том 1)

Згідно акту перевірки, підставою для
висновку про завищення позивачем
податкового кредиту за березень 2012
року на суму 151814 грн. та за квітень 2012
року на 399088 грн. стало те, що позивачем
до перевірки не було надано
товарно-транспортних накладних на
транспортування товару від ПАТ
"Експериментально - механічний завод",
ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ
"Сорбіт - Метал", ТОВ "Югавтокомплект", ПП
"Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура", ПП
"Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний
завод", ТОВ ПТФ "Авіас", ТОВ "ТД Агрінол",
ТОВ "Електротехнічна компанія
Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма
"Агротехцентр" до позивача - Державного
підприємства Мелітопольський завод
«Гідромаш».

Разом з тим, обставини щодо укладення
позивачем з вказаними контрагентами
договорів, наявності належним чином
оформлених податкових накладних,
платіжних документів, які засвідчують
факт оплати за отримані товари,
використання позивачем придбаних
товарно-матеріальних цінностей у
господарській діяльності -
відповідачем не заперечуються та не
слугували підставою для висновку про
завищення податкового кредиту, у
зв'язку з чим, судом першої інстанції
під час судового вирішення спору у цій
справі, детально було досліджено саме
висновки податкового органу про
відсутність факту транспортування
товарно-матеріальних цінностей на
територію ДП Мелітопольський завод
«Гідромаш», у зв'язку з не наданням
позивачем до перевірки
товарно-транспортних накладних.

Вирішуючи по суті спір по справі, суд
першої інстанції спираючись на
положення п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1 п.198.3,
п. 198.6 ст.198, п. 201.4 п.201.6, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, виходив з
того, що податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків, але відсутність
таких документів у позивача перевіркою
не встановлено.

Задовольняючи частково вимоги
позивача у цій справі, суд першої
інстанції правильно узяв до уваги
зміст господарських договорів,
укладених між позивачем та його
контрагентами, які є зареєстрованими
платниками податку на додану вартість,
та те, що реальне виконання цих
договорів підтверджено позивачем
податковими накладними, видатковими
накладними, картками складського
обліку матеріалів, подорожними
листами, товарно-транспортними
накладними, прибутковими ордерами,
лімітними відомостями, платіжними
дорученнями, та інш. документами
(а.с.126-183 т.1, а.с.1- 209 т.2, а.с.71-226 т.3, а.с.1-82
т. 4, а.с.213-251 т.4), які містять необхідні
реквізити, передбачені ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а
зауважень щодо їх змісту або дефекту їх
форми у податкового органу не виникало.

З огляду на вищевикладене, та
підтвердження реальності
господарських операцій позивача з його
контрагентами з придбання товарів та
його фізичне переміщення у просторі і
документами про зберігання придбаних
товарів, в тому числі і наданих
позивачем до матеріалів справи копій
товарно-транспортних накладних та
подорожніх листів, що підтверджують
факт перевезення товарно-матеріальних
цінностей від ПАТ "Експериментально -
механічний завод", ТОВ "Максима", ТОВ
"Машгідропривод", ТОВ "Сорбіт - Метал",
ТОВ "Югавтокомплект", ПП "Станкомплект",
ТОВ "Гідроапаратура", ПП "Вояж-98", ТОВ
"Донецькхім - хімічний завод", ТОВ "ТД
Агрінол", ТОВ "Електротехнічна компанія
Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма
"Агротехцентр" до позивача (а.с.1-14,
а.с.22-29, а.с.37-40, а.с.73-76, а.с.84-89, а.с.102-106,
а.с.204-205 том 2, а.с.100, а.с.102, а.с.104, а.с.163,
а.с.165, 171, а.с.182, а.с.185, а.с.193, а.с.196, а.с.199
том 3, а.с. 47, а.с. 49, а.с.52, а.с.55, а.с.60, а.с.64,
а.с.66 том 4), та доказів придбання
позивачем у ТОВ ПТФ "Авіас"не металу
(лист, труба, уголок), як зазначається в
акті перевірки, паливно-мастильних
матеріалі (бензин, дизельне пальне,
газ), шляхом отримання талонів
(скретч-карток), що свідчить про
відсутність підстав для оформлення
товарно-транспортних накладних, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
підтвердження позивачем обставин щодо
фактичного здійснення операцій з
придбання товарів, зокрема, фактів
перевезення товарно-матеріальних
цінностей до позивача
товарно-транспортними накладними та
подорожніми листами.

Саме за вказаних обставин, суд першої
інстанції вирішуючи спір, правильно
визнав правомірним формування
позивачем податкового кредиту за
березень 2012 року на суму 151814 грн. та за
квітень 2012 року на суму 399088 грн.,
оскільки право на формування
податкового кредиту підтверджено
позивачем при поданні заперечень до
акту перевірки та в ході судового
розгляду справи, а висновки
податкового органу про завищення
податкового кредиту - суд обґрунтовано
визнав такими, що не відповідають
обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні
публічно-правового спору у
вищенаведеній частині, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
в цій частині ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апеляційної
скарги відповідача її не спростовують,
тому судова колегія не вбачає підстав
для скасування постанови суду першої
інстанції в частині протиправності та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2012 року №
стосовно неправомірного
зменшення розміру від'ємного значення
на загальну суму 550902 грн.; податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2012 року №
про неправомірне зменшення
позивачу суми бюджетного
відшкодування, заявленого на
розрахунковий рахунок в розмірі 131251
грн. та застосування штрафних санкцій в
розмірі 65625,50 грн.; податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2012 року №
про неправомірне збільшення
позивачу грошових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 30849 грн. (в т.ч. за основним
платежем - 20566,00, грн., за штрафними
санкціями - 10283,00 грн.).

Погоджується судова колегія також з
висновками суду першої інстанції про
правомірність заявлення позивачем до
бюджетного відшкодування у квітні 2012
року від'ємного значення березня 2012
року в розмірі 131251 грн., оскільки такі
висновки відповідають приписам
чинного законодавства, зокрема ст.200
Податкового кодексу, а позивачем по
справі було дотримано процедуру
відображення інформації про суми
від'ємного значення у відповідних
рядках декларації, тобто заявлено про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
не пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитися з рішенням суду першої
інстанції в іншій частині, якою
позивачу відмовлено у задоволені його
вимог про протиправність та скасування
в повному обсязі податкових
повідомлень-рішень від 23.07.2012 року №
, якими позивачу зменшено суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн.

При цьому, судова колегія звертає увагу
на те, що відмовляючи у задоволені
наведених в попередньому абзаці вимог
позивача, суд першої інстанції виходив
лише з положень п.102.5 ст.102 Податкового
кодексу України, яким передбачено, що
заява про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.
У зв'язку з чим, суд першої інстанції
встановивши, що у позивача з дня
виникнення права на декларування
бюджетного відшкодування за період з
серпня 2008р. по лютий 2012 року минуло
понад 1095 днів, платник податку втратив
право на таке декларування.

Такі висновки суду першої інстанції є
помилковими, оскільки в поданій
позивачем до податкового органу
декларації з ПДВ за квітень 2012 року та
уточнюючого розрахунку до декларації
за квітень 2012 року (а.с.30-38, а.с.66-70 том 3)
чітко зазначено в в рядку 23.1 «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку» суму - 5470737
грн, а у рядку 22 «залишок від'ємного
значення попереднього звітного
податкового періоду за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
звітного (податкового періоду)» суму -
5599216 грн. При цьому, позивачем в
поданому до уточнюючюючого розрахунку
Додатку 2 «Довідка про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2) - зазначено, що згідно
уточнюючого розрахунку до декларації з
ПДВ за квітень 2012 року, позивачем в
рядку 19 «від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного періоду» складає суму 399085
грн.; а в рядку 21.1 «від'ємне значення
попереднього звітного податкового
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного податкового періоду» складає
суму 131251 грн.

Тобто, суд першої інстанції безспірно
встановивши наявність у позивача
станом на квітень 2012 року показника
від'ємного значення попереднього
звітного періоду, та наявність
обставин щодо фактичної сплати
платником податку на додану вартість у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг) у
сумі податку що дорівнює такому
від'ємному значенню, підставою для
відмови у задоволені вимог визнав
пропущення позивачем визначеного ст.102
ПК строку (1095 днів).

Такі висновки суду першої інстанції
суперечать нормативним актам, що
регулювали спірні правовідносини в
момент їх виникнення та в момент
винесення відповідачем податкових
повідомлень-рішень (ст.7 п.7.7. п.п.7.7.1
закону України "Про податок на додану
вартість" та п.п.200.1-200.3 ст.200 Податкового
кодексу України), які містять
аналогічні за змістом норми відповідно
до яких подання заяви про отримання
бюджетного відшкодування від'ємного
значення податку на додану вартість не
є обов'язком платника податків. Тобто,
право платника на свій розсуд приймати
рішення про отримання бюджетного
відшкодування, або ж про зменшення
податкових зобов'язань на суму
від'ємного значення з податку на додану
вартість. При цьому, вказаними
нормативними актами не встановлено
строку, протягом якого платник податку
може скористатися своїм право на
зменшення податкового зобов'язання на
суму належного йому бюджетного
відшкодування.

З аналізу п.102.5 ст.102 Податкового
кодексу України вбачається, що його
положення регулюють виключно питання
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань та відшкодування сум
податку на додану вартість та саме для
вирішення цих питань законодавець
встановлює 1095-денний термін. Будь-яких
обмежень щодо строків відображення
податкового кредиту та перенесення
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду,
Податковий кодекс України не містить.

При цьому, судова колегія зауважує на
тому, що напрямок бюджетного
відшкодування та включення від'ємного
значення до податкового кредиту є
різними поняттями, оскільки перше
передбачає собою можливість
повернення коштів на рахунок платника
у банку та/або у зменшення податкових
зобов'язань наступних звітних
періодів, а друге - використання сум
від'ємного значення у зменшення
податкових зобов'язань наступного
періоду. Платник податку на власний
розсуд приймає рішення про
використання чи не використання у
межах 1095-денного строку права на
бюджетне відшкодування у разі
наявності передбачених ПК України
підстав, а невикористання права на
бюджетне відшкодування з тих або інших
причин не тягне за собою позбавлення
платника не обмеженого 1095-денним
строком права на віднесення і
використання у розрахунку власних
податкових зобов'язань сплаченого ПДВ
до податкового кредиту.

Тому, колегія суддів доходить висновку,
що позивач правомірно задекларував у
податковій декларації з податку на
додану вартість за квітень 2012 року суму
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів (починаючи з
серпня 2008р. по лютий-березень 2012 р.) у
загальному розмірі 5599216 грн., тому
висновок відповідача та суду першої
інстанції щодо того, що позивачем
протягом 1095 терміну не було
використано залишок від'ємного
значення з податку на додану вартість,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду у розмірі 5302428 грн. - є
необґрунтованим.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірності свого рішення.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не доведено факт порушення позивачем
вимог податкового законодавства, а
саме: п. 102.5. ст. 102 Податкового кодексу
України та правомірності прийнятого
ним податкового повідомлення-рішення
№ від 23.07.2012 року, та податкового
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині відмови позивачу в частині
заявлених ним вимог, з прийняттям нової
постанови в цій частині про
задоволення вимог позивача в повному
обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207
КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, апеляційну скаргу
Державного підприємства
Мелітопольський завод "Гідромаш" -
задовольнити

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012 року - в частині відмови
Державному підприємству
Мелітопольський завод "Гідромаш" у
задоволені позову про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 23.07.2012 року, та № від 23.07.2012
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування, заявленого
на розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн., та прийняти в цій частині нову
постанову

Скасувати прийняті Мелітопольською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією Запорізької області
Державної податкової служби податкові
повідомлення-рішення № від 23.07.2012
року, та № від 23.07.2012 року щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування, заявленого на
розрахунковий рахунок з податку на
додану вартість за квітень 2012 року на
5302428 грн.

В іншій частині постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року - залишити без змін

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов