Справа № 2601/14451/12
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Антонова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 12 вересня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С
Т А Н О В И В :

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 12 вересня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» відповідно до ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року №2195-ІV, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
та має право на підвищення до пенсії у
розмірі надбавки 30% мінімальної пенсії
за віком, що передбачено ст. 6
вищезазначеного Закону.

Ухвалою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 16 липня 2012
року залишено без розгляду позовні
вимоги в частині з 23 липня 2011 року по 12
січня 2012 року.

Відповідно до п. 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4 такого змісту:
«Установити, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., N 13, ст. 178 з наступними змінами),
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з
наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з
наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання вимог даного Закону
Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011
року було прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету». Дана постанова
набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Отже, до 23 липня 2011 року вказані виплати
виплачуються у розмірах, встановлених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» та Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
починаючи з 23 липня 2011 року - постановою
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року № 745.

В рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року
Конституційного Суду України
встановлено, що пункт 4 розділу VІІ
Прикінцевих положень Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік», який встановлює механізм
реалізації положень законів України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», «Про
соціальний захист дітей війни», «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», не суперечить статті 75, пункту 3
частини першої статті 85, статті 95
Конституції України і отже є
конституційним.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України та іншими нормативними актами
України, а тому правові підстави для
задоволенні позовних вимог - відсутні.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.