Справа № 430/3006/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Родіонов С. О.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
справа №430/3006/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області на постанову
Станично-Луганського суду Луганської
області від 16 грудня 2013 року в
адміністративній справі №430/3006/13-а за
позовом ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області про визнання
протиправними дії, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправними
дії УПФУ в Станично-луганському районі
щодо неврахування всіх складових
заробітної плати при перерахунку
пенсії; зобов'язати відповідача
перерахувати пенсію позивача з
урахуванням 90% від суми заробітку з
19.11.2008 року з урахуванням всіх
складових заробітної плати, в тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати на підставі довідки
державної казначейської служби
України в Станично-Луганському районі
№13 від 25.11.2013 року.

Постановою Станично-Луганського
районного суду від 16 грудня 2013 року
позов задоволено частково, визнано
протиправним дії відповідача щодо
неврахування всіх складових
заробітної плати при перерахунку
пенсії.

Зобов'язано відповідача здійснити з
01.12.2013 р. перерахунок та виплатити
позивачу пенсію з урахуванням
матеріальної матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати а підставі довідки
Державної казначейської служби
України в Станично-Луганському районі
№13 від 25.11.2013 року, виходячи з розміру 90%
заробітної плати.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій апелянт з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову, ухвалити нову про відмову у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, а саме, Закону
України «Про державну службу». Апелянт
зазначає, що судом неправильно
застосовано положення ст.37 ЗУ «Про
державну службу», оскільки на час
проведення перерахунку пенсії
позивача розмір пенсії державних
службовців становить 80% від заробітної
плати.

Крім цього, відповідно до ст. 33 цього
Закону матеріальна допомога не
відноситься до надбавок та доплат, які
включаються до заробітку для
перерахунку пенсії. Матеріальна
допомога на оздоровлення не носить
систематичного характеру, а
відноситься до інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, тому відсутні
правові підстави для включення
матеріальної допомоги до заробітку для
обчислення пенсії.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами
справи, розглядаючи справу в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивачу ОСОБА_3 з 19.12.2008
року призначена пенсія державного
службовця. (а.с.27)

У зв'язку із внесенням змін до форми
довідки про заробітну плату, що
подається для призначення
(перерахунку) пенсії, постановою
правління Пенсійного фонду України №
5-1 від 14.02.2011 р. позивачем отримана
довідка управління Державної
казначейської служби у
Станично-Луганському районі №13 від
25.11.2013 року про складові заробітної
плати для призначення (перерахунку)
пенсії, в яку включені нараховані та
виплачені позивачу матеріальна
допомога на оздоровлення та
соціально-побутові потреби, індексація
грошових доходів. На усі виплати,
включені у довідку, нараховувались
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок а
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Позивач звернулася до УПФУ із заявою
про перерахунок пенсії на підставі
отриманої довідки.

Відповідач відмовив позивачу в
перерахунку пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну
службу» в редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу, за кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на один відсоток заробітку, але не
більше 90 відсотків заробітної плати.

Оскільки ОСОБА_3 пенсія державного
службовця призначена з 19.12.2008 року в
розмірі 90% від суми її заробітної плати,
тому пенсійний орган повинен зробити
перерахунок її пенсії в розмірі 90% від
заробітної плати.

Крім цього, позивач фактично
отримувала матеріальну допомогу на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань, а також
грошову індексацію доходів, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, тому при визначення
розміру пенсії вказані виплати
повинні братися до уваги.

Колегія суддів вважає такий
висновок суду першої інстанції
обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну
службу» в редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу, на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

На час виходу ОСОБА_3 на пенсію її стаж
на державній службі складав 24 роки 5
місяців 1 день, тобто пенсія їй повинна
була призначатися в розмірі 90% від суми
її заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

З огляду на положення ст.37 ЗУ «Про
державну службу», які були чинні саме
на час призначення пенсії позивачу,
пенсійний орган повинен зробити
перерахунок пенсії, виходячи з розміру
90% від суми її заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 33 Закону України «Про державну
службу» визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу», у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, (далі -
Закон № 3723-XII) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Стаття 1 Закону України «Про оплату
праці» визначає заробітну плату як
винагороду, обчислену, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена
структура заробітної плати. Так,
заробітна плата включає:

основну заробітну плату, яка є
винагородою за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців;

додаткову заробітну плату, яка є
винагородою за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення входила до системи
оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, дії відповідача з відмови
у врахуванні суми при розрахунку
пенсії матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань та
індексації є протиправними.

Колегія суддів вважає, що отримані
застрахованою особою суми виплат, з
яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такої позиції дотримується й Верховний
Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в
справі № 21-430а11.

З огляду на наведене, розглядаючи
справу в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального, процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду, не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області на постанову
Станично-Луганського суду Луганської
області від 16 грудня 2013 року в
адміністративній справі №430/3006/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Станично-Луганського суду
Луганської області від 16 грудня 2013 року
в адміністративній справі №430/3006/13-а
-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді:
В.А.Шальєва

М.В. Бишов