Справа № 2а/0270/4526/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/800/15127/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю секретаря: Мосійчук І.М.

представника відповідача
Міровського В.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013 у
справі №2а/0270/4526/12 за позовом
Консорціуму «Енергобуд» до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Консорціуму «Енергобуд» до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.11.2011 № та №.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.11.2012 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.11.2012
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Вінницька
об'єднана державна податкова інспекція
Вінницької області Державної
податкової служби 13.03.2013 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 22.03.2013 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14.02.2013 та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.п.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що на підставі акту
№4080/23/34272658 від 14.10.2011, складеного за
результатом планової виїзної
документальної перевірки Консорціуму
«Енергобуд» з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.06.2011, податковим органом винесено
податкові повідомлення-рішення від
02.11.2011 № про визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств у розмірі
1693030,00грн., у тому числі 1394649,00грн.
основного платежу та 298381,00грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та № про
визначення податкового зобов'язання
по податку на додану вартість у розмірі
1598172,00грн., у тому числі 1321216,00гр.
основного платежу та 276956,00грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Правовою підставою для
визначення податкових зобов'язань
слугував висновок податкового органу
про порушення позивачем п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» ст.138
Податкового кодексу України, та п.п.
7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» ст.198
Податкового кодексу України внаслідок
неправомірного формування валових
витрат та податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ
«Українська технологічно-будівельна
компанія» з огляду на їх нікчемність,
як таких, що не спрямовані на настання
реальних наслідків. При цьому,
податковий орган виходив з того, що в
ході проведення перевірки останнього
було встановлено, що взаємовідносини з
ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія» з
ТОВ «Евроград КС», ТОВ «Інвест Строй»
не спричинили настання правових
наслідків з огляду на те, що у останніх
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби,
підприємства не знаходяться за
місцезнаходженням.

Наведені обставини було розцінено
відповідачем як доказ складення
платником пакету документів для
отримання необґрунтованої податкової
вигоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції вказав на
те, що надані первинні документи
дійсно вказують на реальність
проведеного будівництва та наявність
збудованого об'єкта не ставиться під
сумнів, проте судом вказані документи
не прийнято до уваги з огляду на те, що
позивачем не доведено, що будівництво
здійснювалось саме на виконання
долучених до справи договорів підряду
з ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія»,
оскільки у контрагентів останнього -
ТОВ «Евроград КС», ТОВ «Інвест Строй»
відсутні необхідні умови для ведення
господарської діяльності, а допитані
у судовому засіданні в якості свідків
керівники ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія» не
стверджували про реальність спірних
господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції з таким
висновком не погодився та
задовольняючи позовні вимоги виходив з
того, що контрагенти ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія» не
мають ніякого відношення до позивача,
а тому порушення ними податкового
законодавства не можу бути підставою
для висновку про безтоварність
спірних господарських операцій та про
наявність підстав для висновків про
фіктивність усіх правочинів які
вчинялися ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія».

Суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення, та інших
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Так, необхідними умовами для визнання
угоди нікчемною в силу вимог ст. 228
Цивільного кодексу України є її
укладання з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства та
наявність умислу хоча б у однієї із
сторін щодо настання відповідних
протиправних наслідків.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платника, яка презюмує
економічну виправданість дій платника,
що мають своїм наслідком отримання
податкової вигоди, та достовірність
відомостей у бухгалтерській та
податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування валових витрат податкового
кредиту.

Самого по собі факту відсутності
об'єктивної можливості для виконання
ТОВ «Евроград КС», ТОВ «Інвест Строй»
робіт, надання послуг за договорами з
ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія» в
силу відсутності основних засобів та
робочого персоналу недостатньо для
висновку про безтоварність
господарських операцій з ТОВ
«Українська технологічно-будівельна
компанія» без врахування умов
виконання договору, укладеного
позивачем з ТОВ «Українська
технологічно-будівельна компанія».

При цьому, слід наголосити, що наслідки
в податковому обліку платника
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

В обґрунтування доведеності факту
вчинення спірних господарських
операцій позивачем було надано
первинні документи, які були визнані
судами як належні докази на
підтвердженння реальності спірних
господарських операцій.

Разом з тим, вказаний факт не може
вважатися встановленим з огляду на те,
що оцінка доказів у справі зроблена
судом без дотримання вимог статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно з цією статтею суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Проте, суди попередніх інстанцій
вищезазначене не врахували, що
призвело до ухвалення судових рішень з
порушенням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, щодо законності та
обґрунтованості.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, судові рішення
підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231 та
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області Державної
податкової служби задовольнити
частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.11.2012 та
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв