Справа № 2а-394910/0970
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа №
142811/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську до якої приєдналась
Прокуратура Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20.10.2011 року
у справі за позовом Заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гаразд
України» про стягнення коштів в сумі
4186920,00 грн., -

В С Т А Н
О В И В:

09.11.2010 року Заступник прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську
звернувся з вищезазначеним позовом до
суду та просив стягнути в дохід держави
із ТзОВ «Гаразд України» 4 186 920 грн.,
одержаних за нікчемними правочинами.

В обґрунтування вимог зазначав, що між
відповідачем та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Модульмонтажгруп» укладено договори
підряду на виконання останнім
будівельних робіт по будівництву
багатоквартирних житлових будинків на
загальну суму 4 186 929,00 грн. Однак, в ході
відпрацювання товариства з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»
встановлено, що дане товариство не
знаходиться за своєю юридичною
адресою, підписи проставлені в
договорах, в актах виконаних робіт,
довідках про вартість виконаних робіт
та податкових накладних, які б
підтверджували взаєморозрахунки
відповідача з товариством з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»,
виконані не посадовими особами
товариства з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»,
а іншими особами. Крім того, зазначає,
що товариство з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»
придбавало продукцію в інших суб'єктів
господарської діяльності, які в свою
чергу не знаходяться за своїм місцем
реєстрації. Вважає, що укладені
договори підряду між відповідачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп» в
силу закону є нікчемними, оскільки
відповідачем прийнято до виконання
документи, що порушують публічний
порядок та суперечать інтересам
держави.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
20.10.2011 року в задоволенні позову
Заступника прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гаразд України» про
стягнення коштів в сумі 4 186 920,00 грн.
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Державною податковою
інспекцією у м. Івано-Франківську
подано апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що дана постанова прийнята з
неправильним та неповним дослідженням
доказів і встановленням обставин у
справі та неправильним застосуванням
норм права, як матеріального так і
процесуального, є незаконною та
необґрунтованою. Просить її скасувати
та прийняти нову постанову, позов
задовольнити.

Зокрема звертає увагу на те, що
оскільки, TзOB «Гаразд України» прийнято
до виконання документи на операції, що
грубо порушують публічний порядок та
суперечить інтересам держави, такі
правочини укладені між TзOB «Гаразд
України» та TзOB «Модульмонтажгруп»
слід вважати нікчемними в силу Закону,
оскільки, останні не тягнуть за собою
настання правових наслідків, окрім їх
нікчемності. Вважає, що судом першої
інстанції безпідставно та без
врахування дійсних обставин справи
зроблено хибний висновок про
відсутність у ДПІ підстав вважати такі
договори підряду, укладені між TзOB
«Гаразд України» та TзOB
«Модульмонтажгруп» недійсними в силу
нікчемності, як це визначено чинним ЦК
України.

Також прокуратурою Івано-Франківської
області подано заяву про приєднання до
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20.10.2011 року.

Вважає, що дана постанова суду прийнята
з порушенням норм процесуального
матеріального права та із недостатнім
дослідженням доказів в даній
адміністративній справ, а відтак
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську підтримує в повному
обсязі.

В подальшому на адресу суду було
направлено заяву Заступника прокурора
Івано-Франківської області про
відкликання заяви про приєднання до
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську в порядку ст.193 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення. При цьому колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та матеріалами справи, між товариством
з обмеженою відповідальністю «Гаразд
України» (далі відповідач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»
укладено ряд договорів, зокрема,
договір підряду від 01 грудня 2008 року,
договір підряду від 01 грудня 2009 року,
договір підряду від 02 січня 2009 року,
договір підряду від 01 лютого 2009 року
договір підряду від 01 березня 2009 року,
договір підряду від 01 квітня 2009 року,
договір підряду від 01 травня 2009 року, та
договір підряду від 01 червня 2009 року.
Згідно умов зазначених договорів,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»,
як підрядник бере на себе зобов'язання
виконати обумовленні роботи (загально
будівельні роботи) у встановлені
терміни у відповідності до проектів,
кошторисів, а також робочих креслень,
забезпечує виконання робіт відповідно
до чинних норм та правил, проводить
перевірку виконаних робіт та здає в
обумовлені терміни замовнику виконані
роботи за даними договорами.
Відповідач в свою чергу, як замовник,
зобов'язується передати до початку
робіт необхідні проекти, кошториси, а
також робочі креслення, повинен
здійснити в обумовлених розмірах
оплату робіт, прийняти від підрядника
за актами виконані роботи та здійснити
розрахунки.

Виконуючи умови вказаних договорів
позивачем було перераховано кошти за
виконання підрядних робіт в загальній
сумі 3 060 000 грн.. Вказані договори
підряду стосувались виконання
будівельних робіт будівництва
багатоквартирного житлового будинку
по вулиці В.Стуса - І.Миколайчука -
Проектна в м. Івано - Франківську. На
виконання вказаних договорів підряду
сторонами складено акти приймання
виконаних підрядних робіт та довідок
виконаних підрядних робіт ( форми КБ-2В,
КБ-3), що є доказом їх фактичного
виконання, та правом для формування
розміру податкового кредиту.

Також судом першої інстанції
встановлено, що на момент укладення
вищезазначених договорів відповідач
та його контрагент були зареєстровані
в Єдиному державному реєстрі
підприємств і організацій України, як
юридичні особи та як платники податків.
Зважаючи на специфіку їх діяльності
(будівельні роботи), які були предметом
правочинів, а також те, що
вищезазначені підприємства мали
відповідні ліцензії на здійснення
даного виду діяльності видані
спеціальними установами та
міністерствами.

У відповідності до частини 2 статті 203
Цивільного кодексу України всі сторони
відповідних правочинів на момент їх
вчинення були наділені необхідним
обсягом цивільної дієздатності, були
належними платниками податків та інших
обов'язкових платежів, які виникали
при здійсненні ними господарської
діяльності, окрім оспорюваних
господарських операцій під час
перевірки ДПІ в м.Івано-Франківську.

Частиною 1 ст. 204 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Цивільний кодекс України статтею 215
визначає підстави для визнання
правочину недійсним. Серед іншого,
вказаною нормою передбачено, що якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Між тим, як
вбачається із матеріалів справи,
підстав, з якими закон пов'язує
визнання договору недійсним,
контролюючим органом зазначено та
доведено не було, а отже, твердження
податкового органу про нікчемність
правочинів є безпідставними.
Відповідачем, також, не надано доказів,
що вказані правочини визнані
недійсними в судовому порядку.

Згідно статті 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок якщо він
спрямований на порушення
конституційних прав людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Із аналізу вищенаведених норм
цивільного кодексу вбачається, що для
визнання договору недійним є наявність
умислу в обох сторін або однієї із них.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
відповідач не може нести
відповідальності за свого контрагента,
за можливу недостовірність відомостей
про нього в Єдиному державному реєстрі
за умови його необізнаності, а також,
щодо внутрішньої діяльності свого
контрагента відносно чисельності
робітників на його підприємстві.
Відповідач, не зобов'язаний перевіряти
наявність чи відсутність трудових
відносин свого контрагента з його
працівниками та перевіряти кількість
працюючих на підприємстві у свого
контрагента, оскільки законодавством
України не передбачено такого
обов'язку для сторони. Така
відповідальність контрагента
відповідача покладається виключно на
нього та на органи державної влади, а в
разі встановленого порушення
контрагентом, правові наслідки
настають виключно для нього.

Висновок відповідача про нікчемність
правочинів та безтоварність операцій
за цими правочинами, не відповідає
фактичним обставинам і спростовується
зібраними по справі доказами.

Зокрема суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що оцінку даним
правочинам (договорам підряду) що були
укладені між TзOB «Модульмонтажгруп» та
TзOB «Гаразд України», в період з
01.12.2008року по 01.06.2009 року було надано в
іншій адміністративній справі за
позовом TзOB «Гаразд України» до
Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківську про скасування
податкового повідомлення рішення, яке
було винесене на підставі цього ж Акта
перевірки ДПІ в місті
Івано-Франківську від 16.07.2010року.

Так, постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду у
справі №2а-3344/10/0970 від 03.10.2011року було
скасовано податкові
повідомлення-рішення про нарахування
TзOB «Гаразд України» податку на
прибуток та податку на додану вартість.

Дана постанова набрала законної сили
відповідно до ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду у
справі № 133969/11/9104 від 11 квітня 2012 року,
якою постанову у справі №2а-3344/10/0970 від
03.10.2011 року залишено без змін.

Відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.03.2013 року зазначена постанова
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 03.10.2011 року
та ухвала Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня
2012року - залишені без змін.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В свою чергу, позивачем не доведено
наявності вини, умислу, направленого на
незаконне заволодіння майном держави,
в діях посадових осіб підприємства, що
залучалось до виконання підрядних
робіт та безпосередньо самого
замовника вказаних підрядних робіт.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що як в момент
укладення відповідачем договорів з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Модульмонтажгруп»,
так і в процесі їх виконання, сторонами
було додержано всіх вимог чинного
законодавства, а тому висновки
відповідача про нікчемність
правочинів є безпідставними, не
обґрунтованими та такими, що не
відповідають нормам чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. В супереч
наведеним вимогам, відповідач як
суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності його дій.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20.10.2011 року
по справі № 2а-3949/10/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й.Коваль