Справа № 826/11197/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Вівдиченко Т.Р.,

при секретарі судового засідання -
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айда»,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айда» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання неправомірною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 вересня 2013 року в задоволенні позову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві також звернулася до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить змінити
мотивувальну частину постанови суду
першої інстанції щодо чинності дозволу
на виконання будівельних робіт № 0204-Дн
від 24.03.2008 із будівництва пункту
швидкого харчування на вул. А.Малишка у
Дніпровському районі м. Києва, виданого
ТОВ «Айда», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційних скаргах
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві ТОВ «Айда» видано дозвіл на
виконання будівельних робіт від 24.03.2008
№0204-Дн із будівництва пункту швидкого
харчування на вул. А. Малишка (навпроти
універмагу «Дитячий світ») у
Дніпровському районі м. Києва, термін
дій якого 04.02.2009 подовжено до 04.02.2012.

В подальшому, наказом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 05.05.2011 №53д
скасовано вказаний вище дозвіл на
виконання будівельних робіт.

Постановою Окружного
адміністративного суд у м. Києва від
17.11.2011 по справі №2а-12523/11/2670 задоволено
позов ТОВ «Айда» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві та скасовано наказ
від 05.05.2011 №53д про скасування дозволу
на виконання будівельних робіт від
24.03.2008 №0204-Дн. Постанова набрала
законної сили 11.04.2012.

Як вбачаться з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, на офіційному
сайті Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Киві в переліку об'єктів, на яких
Інспекцією у 2011 році анульовано
(скасовано) дозволи на виконання
будівельних робіт міститься
інформація про скасування дозволу від
24.03.2008 №0204-Дн.

Листом від 03.07.2013 за результатом
розгляду зави позивача щодо зазначення
інформації про дійсність дозволу на
виконання будівельних робіт від 24.03.2008
№0204-Дн, повідомлено, що вказаний дозвіл
втратив чинність 04.02.2012, а відтак
відсутні підстави для задоволення
заяви.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до пункту 1 розділу II
Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву" дозвіл на
виконання будівельних робіт, отриманий
до набрання чинності підпунктів (до
13.04.2009), вказаних у першому реченні
цього пункту, зберігають чинність
протягом двох років з дня набрання
чинності цим Законом (тобто з 14.10.2008), а
щодо об'єктів містобудування,
будівництво яких розпочато, - до
завершення їх будівництва. Зазначена
норма є нормою прямої дії, у зв'язку з
чим дозволи на виконання будівельних
робіт, отримані до набуття чинності
підпункту 17 пункту 10 розділу I цього
Закону, є чинними та не потребують
продовження терміну їх дії в межах
строків, встановлених пунктом 1 розділу
II Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву".

Відповідно до пункту 8 розділу V
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", дозволи на виконання
будівельних робіт, отримані до
набрання чинності цим Законом (до
12.03.2011), є чинними до завершення
будівництва об'єкта.

У разі існування неузгодженості між
нормами, виданими одним і тим самим
нормотворчим органом, застосовується
акт, виданий пізніше, навіть якщо
прийнятий раніше акт не втратив своєї
чинності.

Враховуючи, що Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
прийнято 17.02.2011 (набув винності 12.03.2011)
тобто пізніше ніж Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо сприяння
будівництву", суд дійшов висновку, що до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню саме що Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності",

Як зазначено вище, відповідно до пункту
8 розділу V "Прикінцеві положення"
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", дозволи на
виконання будівельних робіт, отримані
до набрання чинності цим Законом (до
12.03.2011), є чинними до завершення
будівництва об'єкта.

Отже, оскільки на час набрання чинності
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (12.03.2011)
дозвіл від 24.03.2008 №0204-Дн був чинним, то
такий дозвіл вважаться чинним до
завершення будівництва.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
тверджень відповідача стосовно втрати
чинності дозволу на виконання
будівельних робіт від 24.03.2008 №0204-Дн
04.02.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" право на виконання
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Згідно п. 2 Порядку ведення єдиного
реєстру отриманих повідомлень про
початок виконання підготовчих і
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
відмов у реєстрації таких декларацій
та у видачі таких дозволів і
сертифікатів, затвердженим наказом
Міністерства регіонального розвитку
України від 24.06.2011 № 92 (далі - Порядок),
Єдиний реєстр ведеться з метою
забезпечення: обліку повідомлень про
початок виконання підготовчих і
будівельних робіт; обліку декларацій
про початок виконання підготовчих і
будівельних робіт; обліку дозволів на
виконання будівельних робіт та відмов
у їх видачі; обліку анульованих
дозволів; обліку переоформлених
дозволів; обліку декларацій про
готовність об'єкта до експлуатації;
обліку сертифікатів та відмов у їх
видачі; відкритості, доступності
інформації про видані та зареєстровані
повідомлення, декларації, дозволи,
сертифікати та відмови у їх видачі.

З аналізу зазначених правових норм
вбачається, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність порушених прав позивача
при наявності чи відсутності
інформації в Єдиному реєстрі, оскільки
Законом передбачено, що право на
виконання будівельних робіт виникає
виключно при наявності дозволу на
виконання будівельних робіт.

Враховуючи наведене, колегія суддів не
вбачає законних та обґрунтованих
підстав для задоволення позовних
вимог.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційних скарг судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айда»,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 03.02.2014
року.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Вівдиченко Т.Р.