Справа № 813/7012/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 813/7012/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кузан Р.І.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до судді Львівського
апеляційного адміністративного суду
Каралюса В.М. про визнання дій
неправомірними та відшкодування шкоди,
заподіяної незаконними діями
посадової особи органу державної влади
, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до судді
Львівського апеляційного
адміністративного суду Карлюса В.М. про
визнання дій неправомірними та
відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними діями посадової особи
органу державної влади.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року відмовлено у відкритті
провадження.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду та
направити справу для продовження
розгляду, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи були
належно повідомлені.

22 січня 2014 року до суду надійшли
клопотання позивача: клопотання за
вхідним №963/14 про перенесення судового
засідання, клопотання за вхідним №1086/14
про судовий розгляд у режимі
відеоконференції, клопотання за
вхідним № 1088/14, в якому він просить суд
надіслати йому заперечення
відповідача та не враховувати доказів,
які не дослідженні за його участі.
Вінницьким апеляційним
адміністративним судом розглянуті
зазначені клопотання та прийнято
рішення про відмову в задоволенні
клопотань, з огляду на наступне.
Клопотання за вхідним № 963/14 про
перенесення судового засідання є
необґрунтованим, оскільки відсутні
докази на підтвердження неможливості
прибуття позивача у судове засідання, а
отже відсутні підстави для перенесення
розгляду справи. Клопотання за вхідним
№1086/14 про судовий розгляд у режимі
відеоконференції задоволенню не
підлягає, оскільки відповідно до ч.3,ч.4
ст. 122-1 КАС України клопотання про
участь у судовому засіданні в режимі
відеоконференції може бути подано не
пізніш як за сім днів до дня проведення
судового засідання, в якому
відбуватиметься така участь, а питання
про участь особи у судовому засіданні в
режимі відеоконференції вирішується
судом не пізніш як за п'ять днів до дня
проведення такого судового засідання.
Так як зазначене клопотання було
надіслано до суду за п'ять днів, а
надійшло до суду за один день до
судового засідання з порушенням ч.3 ст.
122-1 КАС України, що унеможливлює
дотримання ч.4 ст.122-1 КАС України, та з
огляду на відсутність належних
технічних засобів і технологій, суд
прийняв рішення про відмову в
задоволення клопотання. Також
відмовлено у задоволенні клопотання за
вхідним № 1088/14 , в якому позивач просить
суд надіслати йому заперечення
відповідача та не враховувати доказів,
які не дослідженні за його участі,
оскільки в матеріалах справи відсутні
заперечення та докази, які надійшли від
відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи без їх участі.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.197 КАС України, проводить
розгляд справи в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції- без змін, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при прийняті
ухвали про відмову у відкритті
провадження у справі виходив з того, що
позов про визнання дій неправомірними,
відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними діями посадової особи
органу державної влади, не є справою
адміністративної юрисдикції, оскільки
вказаний позивачем відповідач не є
суб'єктом владних повноважень, який
здійснює владні управлінські функції,
і не може бути відповідачем у справах
про оскарження дій чи бездіяльності,
вчинених при здійснення ним
правосуддя.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із зазначеним висновком
суду першої інстанції. Відповідно до п.
1 ч. 2 статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності. Так, у тому випадку, якщо
суб'єкт (у тому числі орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова і службова особа) у
спірних відносинах не здійснює владні
управлінські функції щодо іншого
суб'єкта, який є учасником спору, такий
спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватися адміністративним судом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про незалежність судової
влади" №8 від 13 червня 2007 року, виключне
право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" № 6 від 12 червня 2009 року суди і
судді при вирішенні питань
підвідомчості судам спорів, порушення
та відкриття справ, підготовці справ до
розгляду, розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом справи.

Роз'яснення, що надані Пленумом
Верховного Суду України є відтворенням
положень статей 62, 126 і 129 Конституції
України. Відповідно до ст. 62 Основного
Закону матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.
Відповідно до ст.ст.126, 129 судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на них
у будь-який спосіб забороняється, а
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Отже, рішення суду і відповідно до
цього дії або бездіяльність судів у
питаннях здійснення правосуддя,
пов'язаних з підготовкою, розглядом
справ у судових інстанціях тощо, можуть
оскаржуватись у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а тому
слід відмовити у відкритті провадження
в адміністративній справі, при цьому
доводи апеляційної скарги позивача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а ухвалу суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Сушко О.О.