Справа № 369/8724/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
369/8724/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Дубас Т. В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової
Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Вівдиченко Т.
Р.

при секретарі: Корінець
Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою позивача - ОСОБА_3 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
протиправним дій суб'єкта владних
повноважень та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А
Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з адміністративним
позовом до Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, в якому просила:

- скасувати рішення відповідача № 4/83
від 27.06.2013 року в частині розгляду
клопотання про виділення та передачу у
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,25 га в межах
Гореницької сільської ради;

- зобов'язати відповідача розглянути
вказане клопотання відповідно до вимог
земельного законодавства із
прийняттям відповідного рішення;

- зобов'язати відповідача відшкодувати
на користь позивача шкоду, завдану його
протиправними діями, у розмірі 700 грн.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
листопада 2013 року у задоволені
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним
судовим рішенням, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти по справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, у зв'язку з порушенням суду
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач подав до
Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області клопотання про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, а також доданими до
клопотання відповідними документами.

На підставі вищевказаного клопотання,
27 червня 2013 року на XXII сесії VI скликання
Гореницькою сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області прийнято рішення № 4/83, яким
відмовлено гр. ОСОБА_3 в наданні
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в селі
Гориничі, орієнтовною площею 0,25 га, в
зв'язку з тим, що на доданих графічних
матеріалах бажаного місця
розташування земельної ділянки чітко
не вказано розміщення земельної
ділянки (а. с. 19).

На думку позивача, вищевказане
прийняте рішення відповідачем порушує
його права та законні інтереси
гарантовані йому Конституцією та
нормами чинного законодавства України.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Частиною 1 статті 116 ЗК України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах
їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами
аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян проводиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених ЗК України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів
у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб)
та документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Також, ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено,
що відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
надає мотивовану відмову у його
наданні. Підставою відмови у наданні
такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до вимог Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільська, селищна, міська, районна у
місті (у разі її створення), районна,
обласна рада проводить свою роботу
сесійно.

Як зазначалось раніше, Гореницька
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області відмовила гр.
ОСОБА_3 в наданні земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в селі Гориничі у
зв'язку з тим, що на доданих графічних
матеріалах бажаного місця
розташування земельної ділянки чітко
не вказано розміщення земельної
ділянки (а. с. 19).

Виходячі з вимог ст.118 ЗК України, на
викопіюванні з кадастрової карти
(плані) або інших графічних матеріалах
необхідно власноруч відмітити бажану
земельну ділянку.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем на відповідному
графічному матеріалі не зазначено
бажаного місця розташування земельної
ділянки, а виділена тільки територія
села Гореничі, яка є сукупністю
земельних ділянок (а. с.24, 33).

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідним зазначити, що повторно
позивач не звертався до Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області з клопотанням
в порядку ст. 118 ЗК України з графічними
матеріалами бажаного місця
розташування земельної ділянки на
території Гореницької сільської ради,
що унеможливлює розглянути заяву
позивача на сесії Гореницької
сільської ради.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів
вважає, що підстави для повторного
розгляду відповідного клопотання
ОСОБА_3 відсутні, оскільки воно
розглянуто відповідачем по суті та по
ньому прийнято відповідне рішення (а. с.
19).

Щодо заявлених вимог позивача про
стягнення з Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області на користь позивача витрат на
правову допомогу у розмірі 700 грн, то
такі вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки не ґрунтуються на вимогах ст.
90 КАС України (а. с. 6, 25).

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції постановлена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
листопада 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

Т. Р. Вівдиченко

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.