Справа № 2а-3573/11/1404
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/54690/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Березнегуватської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про визнання дій щодо припинення
відшкодування пільг протиправними та
зобов'язання поновити відшкодування
пільг, -в с т а н о в и л а:ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Березнегуватської
районної державної адміністрації
Миколаївської області про визнання дій
щодо припинення відшкодування пільг
протиправними та зобов'язання поновити
відшкодування пільг.

Постановою Березнегуватського
районного суду Миколаївської області

від 03 листопада 2011 року позов
задоволено.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Березнегуватської районної державної
адміністрації Миколаївської області
щодо припинення ОСОБА_4 відшкодування
пільг на оплату житлово-комунальних
послуг.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Березнегуватської районної державної
адміністрації Миколаївської області
поновити ОСОБА_4 відшкодування пільг на
оплату житлово-комунальних послуг.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року постанову Березнегуватського
районного суду Миколаївської області

від 03 листопада 2011 року скасовано та
постановлено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював
на посаді помічника начальника,
оперативного чергового
Березнегуватського РВУ МВС України в
Миколаївській області.

В липні 2006 року наказом управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області №57 о/с (зі
змінами, внесеними наказом управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області від 25 вересня
2006 року №87 о/с) позивача звільнено з
органів внутрішніх справ на підставі
пункту 64 «в» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх

справ Української РСР, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР

від 29 липня 1991 року №114 (далі-Положення).

При цьому ОСОБА_4 призначена пенсія за
вислугу років згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

14 серпня 2006 року позивача було включено
до Єдиного державного
автоматизованого реєстру пільговиків,
як пенсіонера МВС, та проводилось
відшкодування пільг на оплату
житлово-комунальних послуг.

На підставі акту перевірки та листа
головного управління праці та
соціального

захисту населення Миколаївської
обласної державної адміністрації,
відповідач припинив відшкодування
пільг на оплату житлово-комунальних
послуг позивачу

з 01 січня 2011 року.

Вважаючи такі дії відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд послався на ті
обставини, що позивач не має права на
відшкодування пільг на оплату
житлово-комунальних послуг відповідно
до статті 22 Закону України «Про
міліцію».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком апеляційного суду з огляду
на таке.

Положеннями частини 2 статті 19
Конституції України визначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону
України «Про міліцію» працівникам
міліції та членам їх сімей надається
50-процентна знижка по оплаті жилої
площі, комунальних послуг, а також
палива.

У пункті 64 Положення закріплено
перелік підстав для звільнення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу зі служби.

Частиною 6 статті 22 Закону України «Про
міліцію» визначено підстави,
звільнення за якими передбачає право
на збереження пільг, встановлених цим
Законом, а саме за віком, хворобою або
вислугою років, які відповідають
підпунктам «а», «б» пункту 64 Положення.

Отже, незалежно від наявності умов для
призначення пенсії за вислугу років,
право на збереження установлених
Законом України «Про міліцію» пільг
має лише працівник міліції, звільнений
зі служби з підстав, визначених у
статті 22 цього Закону, тобто за віком,
хворобою або вислугою років.

Так, судами встановлено, що ОСОБА_4 було
звільнено з органів внутрішніх справ
відповідно до підпункту «в» пункту 64
Положення - через обмежений стан
здоров'я - в запас, тобто не з підстав,
передбачених частиною шостою статті 22
Закону України

«Про міліцію».

З огляду на викладене, вірним є
висновок апеляційного суду щодо
правомірності дій відповідача щодо
припинення відшкодування пільг на
оплату житлово-комунальних послуг
позивачу.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що апеляційним
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним та
обґрунтованим, і підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення Березнегуватської
районної державної адміністрації
Миколаївської області про визнання дій
щодо припинення відшкодування пільг
протиправними та зобов'язання поновити
відшкодування пільг - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: