Справа № 826/17254/13-а
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2013 року 12:05 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К. при секретарі судового
засідання Бабич Г.Ю., за участю
представників сторін: представника
позивача Жукова Д.О., представника
відповідача Слєпухіна К.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агромолпром»
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 25.06.2013 № та №

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агромолпром»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, в якому просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
25.06.2013 № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач мав в наявності всі документи,
для віднесення сум, сплачених ТОВ «ТВК
«Спецекспертгруп» до валових витрат, а
сум ПДВ, сплачених вказаному
підприємству - до податкового кредиту.
При цьому, позивач вказує на реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з огляду на
правомірність винесених рішень. При
цьому, відповідач посилається на
неможливість виконання угоди
контрагентом позивача та фіктивність
господарських операцій.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва ДПС (Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві), згідно з п.п.75 1.2 п.75,1 ст.75,
п.79.1, п.79.2, ст.79 Податкового Кодексу
України та на виконання постанови СВ
ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС
від 15.03.2013р., проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агромолпром» (далі -
позивач) з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово - господарських
операцій з ТОВ «Спецекспертгруп» () за весь період
взаємовідносин, за результатами якої
складено акт від 06.06.2013р. №384/1-22-70-34181215
(далі - акт перевірки).

Актом перевірки було сформульовано
висновок про порушення позивачем
вимог: п.п.139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження податку на прибуток за IV
квартал 2012 року сумі 175 000,00 грн.; п. 198.3, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та
доповненнями, ТОВ «Агромолпром»
завищено податковий кредит за
перевіряє мий період у розмірі 166 667,00
грн., що призвело до завищення
підприємством залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (р. 24 Декларації з
ПДВ) за грудень 2012 у сумі 58 645,00 грн. та
заниження суми ПДВ, яка підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду
(р. 25 Декларації з ПДВ) на загальну суму
108 022,00 грн., а саме по періодах листопад
2012 року у сумі 6 151,00 грн., грудень 2012 року
у сумі 101 871,00 грн.

На підставі висновків зазначеного акта
перевірки ДПІ у Голосіївському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято
податкові повідомлення - рішення від
25.06.2013:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість в сумі 135
028,00грн. в т.ч. 108022 грн. - основний платіж,
27006 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на прибуток в сумі 218 750,00 грн. в
т.ч. 175000,00 грн. - основний платіж, 43750 грн.
- штрафні (фінансові) санкції.

Позивач, не погодившись з винесенням
вказаних рішень, оскаржив їх в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та до Міністерства доходів і
зборів України, за рішеннями яких
податкові повідомлення - рішення від
25.06.2013р. №, № - залишені без
змін, а скарги - без задоволення.

Прийняття зазначених рішень
мотивовано наступними висновками акту
перевірки.

В ході проведення перевірки
встановлено, ТОВ «Агромолпром» по
взаємовідносинах з ТОВ
«Спецекспертгруп» за період листопад
2012 року, грудень 2012 року до складу
податкового кредиту включено суми ПДВ
у розмірі 66666,67 грн. та 100 000,00 грн.
відповідно, а також до складу валових
витрат за період IV квартал 2012 року суму
витрат у розмірі 833 333,33 грн.

Зокрема, між ТОВ «Агромолпром»
(Покупець), в особі генерального
директора Дубового Ф.Ф. та ТОВ
«Спецекспертгруп» (Постачальник), в
особі директора ОСОБА_4 укладено
договори поставки №27 від 03.12.2012року, №18
від 15.11.2012 року. Згідно умов договорів
Постачальник зобов'язується
поставляти та передавати у власність
Покупця товарів відповідно до
замовлення Покупця, а Покупець
зобов'язується приймати товар та
оплачувати його за цінами
Постачальника у умовах даних
договорів.

На виконання даних договорів були
оформлені первинні документи, а саме
податкові накладні,видаткові накладні
та рахунки фактури, які зазначені в
акті перевірки.

В акті перевірки вчинено запис, що в
провадженні СВ ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС перебувають
матеріали досудового розслідування,
внесеного до ЄРДР прокуратурою
Печерського району м. Києва за
№0000070 від 17.01.2013р., під час якого
було допитано колишнього засновника та
директора ТОВ «Спецекспертгруп» -
ОСОБА_4

Згідно протоколу допиту свідка гр.
ОСОБА_4 від 15.02.2013р. пояснив, що
погодився на пропозицію ОСОБА_5 за
грошову винагороду зареєструвати на
своє ім'я декілька підприємств, серед
яких було ТОВ «Спецекспертгруп», без
мети ведення фінансово-господарської
діяльності та у приміщенні
нотаріальної контори приватного
нотаріуса підписав невідомі йому
документи.

З огляду на вищевикладене, відповідач
дійшов висновків, що оскільки ТОВ
«Спецекспертгруп» створене з метою
прикриття незаконної діяльності та без
наміру здійснення господарської
діяльності то операції з продажу ТОВ
«Спецекспертгруп» та придбання
товарів (робіт, послуг) ТОВ
«Агромолпром», не мали та не могли мати
ніякого юридичного змісту.

Суд погоджується з даними висновками, з
огляду на наступне.

Ухвалою про відкриття провадження у
справі судом було витребувано у
позивача письмові пояснення керівника
та відповідальних осіб позивача щодо
осіб, які представляли контрагента
позивача при укладенні угоди та
виконання робіт (передачі товарів)
засобів комунікації з контрагентами та
укладання угод.

На вимогу суду в.о. генерального
директора ТОВ «Агромолпром» надано
пояснення, за змістом яких вбачається,
що особи, які здійснювали поставку
товару, передачу товару та підписання
первинних документів зі сторони ТОВ
«Спецекспертгруп», згідно укладених
договорів позивачем не
встановлювались.

Суд вважає, що передача товару особами,
які залишилися невідомими позивачу,
неможливо як об'єктивно, так і з точки
зору виконання договорів, укладених
позивачем з замовниками.

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 №742/11/13-11, з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини: рух активів у
процесі здійснення господарської
операції; установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Згідно ч. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Визначення терміну «первинний
документ» наведено у статті 1
вищезазначеного Закону, згідно з якою
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Частиною 2 ст. 9 даного Закону
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 Податкового
кодексу України передбачено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1ст. 14 ПК України,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу їх покупця, та є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з посиланнями
відповідача на те, що угоди, укладені
між позивачем та його контрагентом
мають безтоварний характер, у зв'язку з
чим позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Так, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність
прийнятих ним рішень.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян