Справа № 817/4293/13-а
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4293/13-а

28 січня 2014 року 09год. 15хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: не прибув

відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Дубровицька
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дубровицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області про
визнання дій по винесенню вимоги
протиправними та скасування вимоги про
сплату боргу від 01 листопада 2013 року №
Ф-05 на суму 2388,06 грн. недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

20 грудня 2013 року позивачем подано
заяву, якою уточнено позовні вимоги, а
саме виключено вимогу немайного
характеру, а саме вимогу про визнання
дій Дубровицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області по винесенню
вимоги про сплату боргу від 01 листопада
2013 року № Ф-05 на суму 2388,06 грн.
протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період, за який позивача зобов'язано
сплатити єдиний внесок, позивач,
відповідно до пенсійного посвідчення
№НОМЕР_1 від 04.09.2008 року, є пенсіонером
за віком та отримує відповідно до
закону пенсію. Згідно свідоцтва про
право зайняття підприємницькою
діяльністю від 30.03.2012 року, є приватним
підприємцем та працює на спрощеній
системі оподаткування. Відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначає, що трудова
пенсія особи, яка проживає чи працювала
в зоні радіоактивного забруднення,
може бути віднесена тільки до пенсії за
віком, але з пільговим правом на
зменшення пенсійного віку. Відтак,
згідно Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року,
позивач звільняється від сплати
єдиного внеску. Добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
брав. Відтак просить скасувати вимогу
про сплату боргу від 01 листопада 2013
року № Ф-05 на суму 2388,06 грн.

До початку розгляду справи по суті,
позивач подав письмову заяву про
розгляд справи без участі позивача.

Відповідач, Дубровицька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області,
позовні вимоги не визнав повністю з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. Із заперечень
вбачається, що на думку Відповідача
особа може вважатись пенсіонером за
віком лише по досягненню віку
відповідно до ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Тому при виході особи на
пенсію за віком з зменшенням
пенсійного віку відповідно до
пільгових умов, зокрема, передбачених
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. N796-XII, така особа
не може вважатися пенсіонером по віку,
а відтак сплата єдиного внеску для
таких осіб є обов'язковою. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

У поданому запереченні проти позову
представник відповідача просив суд
проводити розгляд справи за його
відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до вимог закону, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 30.03.2012 року
державним реєстратором Дубровицької
районної державної адміністрації
Рівненської області ОСОБА_1
зареєстровано фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
копією Виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. З 2012 року і по даний
час позивач є платником єдиного
податку, що підтверджується копією
свідоцтва про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_2 від 30.03.2012 року.

З 04.09.2008 року і по даний час ОСОБА_1
отримує пенсію за віком, призначену у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення №НОМЕР_1 ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що
01.11.2013 року відповідачем ФОП ОСОБА_1
було виставлено вимогу №Ф-05 про сплату
недоїмки в розмірі 2388,06 грн.

Надаючи правову оцінку вимозі
Дубровицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області про сплату
недоїмки за № Ф-05 від 01.11.2013 року на суму
2388,06 грн., суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне
страхування".Правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
року № 3609-VI, який набрав чинності 06.08.2011
року, статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною 4 такого змісту: особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат; пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначено
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі
- Закон №1058-IV).

Згідно з визначенням, наведеним у ст.1
Закону №1058-IV, пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 Закону України №1058-IV
встановлено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII встановлено, що
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

За таких обставин, пенсія за віком може
бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, що остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

З системного аналізу вказаних вище
норм вбачається, що законодавство
встановлює пільги, як в обчисленні
стажу, так і в досягненні конкретного
віку для окремих категорій громадян.
Отже, вік і стаж роботи - це характерні
ознаки пенсії за віком, однак умови
призначення пенсій є різними, тоді як
такий вид пенсії, як пенсія за віком є
єдиним.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що пенсіонер за віком - це та особа, яка
перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, незважаючи на те, що її вік
менший, ніж визначений частиною першої
статті 26 Закону №1058, оскільки норми
діючого пенсійного законодавства при
наявності визначених законом умов,
передбачають призначення пенсії за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Судом встановлено, що позивачу пенсія
за віком була призначена на підставі
ст.55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII,
тобто із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Позивач у
добровільному порядку у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не числиться.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що правові підстави для
нарахування ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відсутні, а дії
відповідача щодо такого нарахування -
протиправні. Тому і прийняття
відповідачем вимоги №Ф-05 від 01.11.2013
року є безпідставним.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На підставі встановлених в ході
судового розгляду справи обставин в їх
сукупності, суд вважає вимогу
Дубровицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області від 01 листопада
2013 року № Ф-05 на суму 2388,06 грн.
протиправною.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятої ним вимоги про сплату
недоїмки №Ф-05 від 01.11.2013 року.

За таких обставин, вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
до задоволення повністю, а заперечення
відповідача суд відхиляє як
безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Дубровицької ОДПІ ГУ Міндоходів
у Рівненській області про сплату боргу
№Ф-05 від 01.11.2013 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 172,05 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.