Справа № 872/13475/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. справа № 404/6893/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В.

судді Нагорна Л.М.
Баранник Н.П.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді на постанову Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 02.08.2013
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Кіровограді про
перерахунок довічного грошового
утримання; треті особи Державна судова
адміністрація України, Апеляційний
суду Кіровоградської області

ВСТАНОВИВ:

Суддя у відставці ОСОБА_1 22.07.2013
звернувся до Кіровського районного
суду м.Кіровограда з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Кіровограді, в якому
просить зобов'язати здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання в зв'язку зі збільшенням
заробітної плати працюючого судді
починаючи з 01.01.2012.

Постановою Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 02.08.2013 позов
задоволений. Визнані протиправними дії
Управління Пенсійного фонду та
зобов'язано здійснити перерахунок і
виплачувати позивачу довічне грошове
утримання в розмірі 90 відсотків
грошового утримання згідно довідок
Апеляційного суду Кіровоградської
області №№46,47,48,49,50,51 від 08.04.2013
починаючи з 01.01.2012 без обмеження
граничного строку і розміру.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду просить постанову
суду скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог.
Посилається на те, що законодавством не
передбачений перерахунок довічного
грошового утримання суддів у
відставці. Суд мав застосувати статтю 99
КАС України.

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 6 Конституції
України, судова влада є складовою
частиною державної влади України,
нарівні з законодавчою і виконавчою.
Завданням суду згідно статті 55
Конституції України є захист прав і
свобод людини і громадянина. Для
виконання цього завдання держава в
частині 1 статті 126 Конституції України
передбачила, що незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України; та в
частині 1 статті 130 Конституції України
взяла на себе обов'язок забезпечити
належні умови функціонування судів та
діяльності суддів. Незалежність суддів
- це фундаментальний принцип
функціонування судової влади в
правовій демократичній державі.
Встановлення додаткових порівняно з
недоторканністю особи гарантій
недоторканності для суддів має на меті
створення належних умов для виконання
покладених на них державою обов'язків
та захист від незаконного втручання у
відправлення правосуддя.

Зокрема, одними з гарантій
незалежності є право на судді на
належне грошове утримання (стаття 44
Закону України №2862-XII від 15.12.1992 «Про
статус суддів», статті 47, 129 Закону
України №2453-VI від 07.07.2007 «Про
судоустрій і статус суддів»), право на
відставку та отримання щомісячного
довічного грошового утримання, яке
розраховується в залежності від
грошового утримання працюючого судді
(стаття 43 Закону України №2862-XII від
15.12.1992 «Про статус суддів», стаття 138
Закону України №2453-VI від 07.07.2007 «Про
судоустрій і статус суддів»).

Як наголосив Конституційний Суд
України в пункті 7 описової частини
рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 (справа про
рівень пенсії і щомісячного довічного
грошового утримання), право судді, який
перебуває у відставці, на щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.
Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, зміст якої
полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці
має бути якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді.

У пункті 3.2 описової частини рішення
№18-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд
України звернув увагу на те, що довічне
грошове утримання судді у відставці є
належним утриманням цього судді після
припинення виконання ним своїх
професійних обов'язків та особливою
формою його соціального забезпечення.

Держава взяла на себе обов'язок
забезпечити належний рівень
соціального захисту суддів у відставці
на рівні грошового утримання працюючих
суддів. Нездійснення перерахунку
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці, при збільшені
грошового утримання працюючого судді,
призводить до значної різниці між
їхніми доходами. Таке становище тягне
за собою значний розрив між виплатами
суддям, які раніше вийшли у відставку,
та тими, які звільнились у відставку
при збільшеному розмірі грошового
забезпечення, що є несправедливим.
Матеріальне забезпечення суддів у
відставці повинно здійснюватись на
однакових правових засадах, в
противному випадку матиме місце
дискримінація одних порівняно з
іншими, що підриває основоположні
засади незалежності суддів.

Згідно пункту 4.1 рішення
Конституційного Суду України №19-рп/2004
від 01.12.2004 (справа про незалежність
суддів як складову їхнього статусу),
законами України може бути розширений
обсяг незалежності та недоторканності
суддів, проте не допускається зниження
рівня гарантій незалежності і
недоторканності суддів в разі
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів. Така позиція
Конституційного Суду України
кореспондується з приписами статті 22
Конституції України.

Відповідно до статті 37-1 Закону України
«Про державну службу», в разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Судді не можуть бути поставлені у гірше
становище ніж інші державні службовці,
а тому бездіяльність Управління
Пенсійного фонду щодо нездійснення
перерахунку довічного грошового
утримання в зв'язку зі збільшенням
заробітної плати працюючого судді є
протиправною.

Задовольняючи позов, районний суд
обгрунтовано врахував висновки
Конституційного Суду України,
викладені в рішенні 3-рп/2013 від 03.06.2013,
про неконституційність зменшення бази
для нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання з 90 до 80
відсотків заробітної плати судді та
скасування права суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру.

Відповідно до статті 69 Закону України
«Про Конституційний Суд України»,
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Позивачем не пропущений шестимісячний
строк звернення до суду оскільки
довідки про заробітну плату працюючого
судді він отримав 08.04.2013.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 41
КАС України, фіксування судового
засідання не проводилось.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді залишити без
задоволення, а постанову Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 02.08.2013
- без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Н.П. Баранник