Справа № 815/8190/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8190/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.

за участю: представників позивача -
Михайлюк М.С., Мягченкова А.А.,

представника відповідача Південної
митниці Міндоходів - Покотило Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ДП Торговий дім "Пальміра" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2013 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ДП Торговий дім
"Пальміра" до Південної митниці
Міндоходів з позовними вимогами про
визнання протиправними дії Південної
митниці Міндоходів щодо коригування
митної вартості товарів Торгового дому
"Пальміра" за ВМД № 500060001/2013/050486,
скасувати карту відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску і транспортних засобів
через митний кордон України №
500060001/2013/00677 та рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610155/2
від 20 листопада 2013 року.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві (а.с.3-6) та просив
задовольнити позов у повному обсязі,
зазначаючи те, що відповідачем
Південною митницею Міндоходів
порушено вимоги ч.6 ст. 54 Митного
кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року
та безпідставно відмовлено у митному
оформлені товарів за заявленою
декларантом митною вартістю.

Представник відповідача Південної
митниці Міндоходів заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на право митного органу
самостійно визначати митну вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України та зазначив, що
позивачем не надано доказів
неправомірності дій відповідача, адже
при прийнятті оскаржуваних рішень були
дотримані передбачені законом
процедури та митна вартість товару за
тим саме кодом встановлена за
аналогічним розмитненням.

Заслухавши пояснення представників
позивача, представника відповідача та
дослідивши наявні в справі письмові
докази суд встановив наступні факти та
обставини:

Судом встановлено, що в зоні діяльності
Південної митниці Міндоходів
підприємство ПП «Пальміра» (код ЄДРПОУ
) здійснює зовнішньоекономічні
операції починаючи з січня 2007 року.

15 листопада 2013 року до митного
оформлення заявлений товар «Jaingum J-23S Guar
Gum Powder 200mesh - 2000 кг, гуарова камедь (Е-412) у
вигляді порошку використовується у
харчовій промисловості як загусник» за
МД № 500060001/2013/050486.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-VI митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VI, передбачено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI
встановлено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено,
що у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів визначений у
частині другій статті 53 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Також відповідно до ч.4, 8 ст. 52 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Відповідно до частини першої статті 54
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-VI контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Також частинами першою, четвертою
статті 337 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що перевірка
документів та відомостей, які
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, з
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Судом встановлено, що до митного
оформлення для підтвердження митної
вартості товарів позивачем подані
наступні документи:

- інвойс № JAIN/EXP/049/2013-14 від 09.09.2013 року
(а.с.17),

- зовнішньоекономічний
договір(контракт) від 01.02.2012 № AST-04-2012
(а.с.19-24),

- сертифікат про походження
№MCCI/F-37/2013-14/1306 від 16.09.2013р,

- експортна ВМД №7476167 від 16.09.12 (а.с.52).

Як зазначає представник відповідача,
під час здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів встановлено,
що в поданих декларантом документах,
які підтверджують заявлену митну
вартість, містяться розбіжності, а
саме:

- в поданої до митного оформлення
митній декларації є посилання на
експортну ВМД країни відправлення дані
в якій суперечать даним комерційного
інвойсу що міститься у пакеті
документів до поданої ВМД та
сертифікату про походження товару, а
саме вказаний у експортній ВМД номер
інвойсу № JAIN/EXP/49/13-14 від 09.09.2013 не
співпадає з наявним у пакеті
документів інвойсом № JAIN/EXP/049/2013-14 від
09.09.2013 та № JAIN/EXP/049/13-14 від 09.09.2013 що
зазначений у сертифікаті про
походження № МССI/F-37/2013-14/1306 від 16.09.2013.

Крім того, частиною п'ятою статті 54
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-УІ передбачено, що митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-УІ, встановлено,
що у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно п.3 ст. 53 МКУ декларанту було
запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме: - каталоги,
специфікації, прайс - листи виробника
товару;

- переклад експортної декларації
країни виробника;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновок експертної організації про
вартісні та якісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, що має
відповідні повноваження згідно із
законодавством.

Представник відповідача зазначає, що
20.11.2013 року декларант додатково надав
наступні документи:

- висновок Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 20.11.2013 №
001149 (а.с.63);

- лист б/н виробника JAISONS Indastries від 19.11.2013
року (а.с.80).

Декларант повідомив про неможливість
надання інших додаткових документів,
про що свідчить його запис на
зворотному боці декларації митної
вартості.

Тобто, декларантом не було надано
виписки з бухгалтерської документації
та переклад експортної декларації
країни виробника.

У відповідності до пункту 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18.06.2012 за №984/21296) запис щодо
рішення, яке прийняте посадовою особою
митного органу за результатами
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, учиняється
таким чином:

- якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено,
що рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ
встановлено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що проведений
аналіз даних, що містяться в наданих
додаткових документах вказує на їх
невідповідність даним заявленим у
поданій ВМД, а саме лист виробника
говорить про рівень вартості товару на
умовах поставки СІF Одеса, тому не надає
можливості зробити висновок щодо
реальних складових митної вартості
товару на їх основі.

У зв'язку з вищевикладеним встановлені
передбачені ч. 6 статті 54 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини 5 статті 55
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-VІ декларант може провести
консультації з митним органом з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положенням статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 598
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 01.06.2012 за № 883/21195) у графі 33
рішення про коригування митної
вартості товарів вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів.

Представник відповідача зазначає, що з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митним органом проведена усна
консультація, про що наявні записи у
рішенні про коригування митної
вартості товарів №500060001/2013/610155/2 від
20.11.2013 Південної митниці Міндоходів.

Частиною 6 статті 55 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено,
що на вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

Однак, позивачем не висувалася вимога
до митного органу щодо проведення з ним
письмової консультації.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362 під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (ЄАІС
ДМСУ); інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю, оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються

(вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-УІ основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 58 МК України встановлено,
що метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI

передбачено, що розрахунки при
застосуванні методу визначення митної
вартості за

ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції),

робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально

та піддаються обчисленню.

Як зазначає представник відповідача,
декларант повідомив про неможливість
надання інших додаткових документів,
про що свідчить його запис на
зворотному боці декларації митної
вартості. В наданих документах
містяться розбіжності. А отже,
враховуючи вищевикладені обставини не
було можливим застосувати метод
визначення митної вартості за ціною
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 МК України у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Частина 2 ст. 59 МК України передбачає, що
при застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознакам*/ з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: - фізичні характеристики; -
якість та репутація на ринку; - країна
виробництва; - виробник.

Відповідно до ст. 60 МК України У разі
якщо митна вартість оцінюваних

товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за

митну вартість береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з

подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту

яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до

нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Судом встановлено, що у відповідача
відсутня інформація щодо вартості
операцій з ідентичними та подібними
(аналогічними) товарами, тому
відповідно до статей 59,60 МКУ неможливо
застосувати методи за ціною договору
щодо ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів.

Відповідно до статей 62,63 МКУ методи
визначення митної вартості на основі
віднімання та додавання вартості не
можуть бути використані, оскільки в
митного органу відсутня інформація
щодо обчисленої вартості, наданої
виробником.

Відповідно до п.1 статті 64 МКУ, у разі
якщо митну вартість товарів не можна
визначити шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63МКУ, оскільки відповідно до
п.2 статті 58 використані декларантом
відомості не підтверджені
документально, митна вартість
оцінюваних товарів буде визначена, з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT) резервним
методом.

Представник відповідача зазначає, що
за результатом проведеної
консультації між митним органом та
декларантом, обрано метод визначення
митної вартості - резервний, оскільки
відповідно до п.2 статті 58 використані
декларантом відомості не підтверджені
документально та відповідно до п.3
статті 58 в таких випадках застосовують
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 Кодексу.

Згідно з положеннями п.1 ст.55 митним
органом здійснено коригування митної
вартості на товару за резервним
методом визначення митної вартості.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС
ДМСУ встановлено, що рівень митної
вартості подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено: по
товару № 1 є більшим (митні декларації
№ 12513000/2013/565584 від 22.08.13, 100270000/2013/184363 від
15.11.2013), тому митну вартість визнано на
рівні - 5,16 доларів США за кг нетто.

Декларанту роз'яснено права викладені
ст.55 МКУ щодо випуску товарів у вільний
обіг у разі незгоди з рішенням митного
органу про коригування заявленої
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю товарів та надання
гарантій відповідно до розділу X цього
Кодексу в розмірі, визначеному митним
органом відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу та на оскарження
рішення про корегування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього МКУ або суду.

21.11.2013 товари випущені за МД №
500060001/2013/200021 у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання шляхом надання
гарантій відповідно до розділу X
Митного Кодексу України.

Частиною 9 статті 55 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено,
що у разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною 8 статті 313 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI при
невиконанні зобов'язання,
забезпеченого грошовою заставою, сума
митних платежів, що підлягає сплаті,
перераховується до державного бюджету
із сум грошової застави.

Судом встановлено, що станом на 10.12.2013
року для підтвердження заявленої
митної вартості підприємством до
Південної митниці Міндоходів
додаткові документи не надавалися.

Таким чином, в даному випадку, відсутні
передбачені ч.9 ст. 55 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI підстави для
повернення наданої фінансової
гарантії.

Крім того, відповідно до п. 43.1 ст. 43
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-УІ помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та статті 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу.

Як вбачається із матеріалів справи,
передбачені ст. 301 Митного кодексу
України від 13.03.2012 №4495-УІ підстави для
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
відсутні.

Таким чином, Південна митниця
Міндоходів під час здійснення контролю
митної вартості товарів позивача та
прийняття рішення про коригування
заявленої позивачем митної вартості,
видачі картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, діяла у відповідності до
вимог законів та інших
нормативно-правових актів України, не
порушувала права та законні інтереси
позивача, а тому вважаємо, що у суду
першої інстанції відсутні підставі для
задоволення адміністративного позову.

Позивач не зазначив норми
законодавства з питань державної
митної справи, яку відповідно було
порушено посадовими особами Південної
митниці Міндоходів під час прийняття
рішень про коригування митної вартості
товарів, що як наслідок спричинило б
визнання даних рішень протиправними та
недійсними.

Таким чином, дії відповідача щодо
прийняття рішень про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/00677
та рішення про коригування митної
вартості товарів № 500060001/2013/610155/2 від 20
листопада 2013 року є законними та
такими, що відповідають нормам чинного
законодавства України, прийняті
рішення є обґрунтованим та
правомірним, а тому адміністративний
позов ДП Торговий дім "Пальміра" не
підлягає задоволенню, оскільки
посадові особи митного органу діяли
відповідно до ст. 19 Конституції України
виключно на підставі, в межах та у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що
підстави для визнання протиправним та
скасування рішень Південної митниці
Міндоходів відсутні, в зв'язку з чим не
підлягають скасуванню.

На підставі вимог частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 22 січня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ДП Торговий дім
"Пальміра" до Південної митниці
Міндоходів про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 27 січня 2014 року.

Суддя
Л.М.Токмілова

27 січня 2014 року.