Справа № 2а-0770/383/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа № 181134/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Коцур В.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Міністерства доходів і зборів України,
ОСОБА_1 митниці Міндоходів на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.10.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
митної служби України, ОСОБА_1 обласної
митниці про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної митної служби
України (далі - Відповідач-1, ДМСУ),
ОСОБА_1 обласної митниці (далі -
Відповідач-2, ОСОБА_1 митниця) про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

У зв'язку з реорганізацією відповідача
ДМСУ замінено на Міністерство доходів
і Зборів України, а відповідача ОСОБА_1
обласну митницю на ОСОБА_1 митницю
Міндоходів.

Постановою від 29.10.2012 року
Закарпатський окружний
адміністративний суд позов
задовольнив повністю, виходячи з того,
що між сторонами не було досягнуто
згоди щодо дати припинення трудових
відносин.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачі оскаржили його
в апеляційному порядку.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що
законодавством не визначено форму
узгодження дати звільнення працівника,
коли таке звільнення відбувається на
підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

При цьому Відповідач-1 зазначає, що в
даному випадку узгодження дати
підтверджується резолюцією Голови
ДМСУ на заяві Позивач про звільнення.
Дана резолюція датована 13.01.2012 року.
також Відповідач-1 звертає увагу на те,
що суд першої інстанції не провів
розрахунку заробітної плати, яка
підлягає виплаті Позивачу у зв'язку з
вимушеним прогулом.

Відповідач-2 в апеляційній скарзі
зазначив, що суд першої інстанції не
дав оцінки тому факту, що ОСОБА_2
відразу після написання заяви про
звільнення виїхав до свого місця
проживання, а за трудовою книжкою і
наказом про звільнення звернувся
письмово. Також зазначає, що наказ
ОСОБА_1 митниці є похідним від наказу
ДМСУ про звільнення Позивача.

Відповідачі просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в позові.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянтів, який просить
задовольнити апеляційні скарги,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є державним службовцем та склав
присягу державного службовця 23.06.2003
року.

З 04.01.2012 року до дня звільнення Позивач
працював на посаді начальника митного
поста «Вадул-Сірет» ОСОБА_1 митниці.

Наказом ДМСУ від 13.01.2012 року № 59-к
ОСОБА_2 звільнено із займаної посади
відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП
України на підставі заяви Позивача.

Згідно наказу ОСОБА_1 митниці від 13.01.2012
року № 34-к у зв'язку зі звільненням
ОСОБА_2 необхідно провести з ним повний
розрахунок.

Суд першої інстанції повно та
правильно встановивши обставини
справи, дав їм належний аналіз та
оцінку.

При вирішенні питання про законність
звільнення Позивача, суд першої
інстанції правильно застосував
відповідні норми матеріального права.

Так, відповідно до пункту 1 статті 36
КЗпП України підставою припинення
трудового договору є, зокрема, угода
сторін.

Суд першої інстанції правомірно
послався на роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, викладені в
пункту 8 Постанови від 06.11.1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», згідно яких при домовленості
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за
статтею 26 пунктом КЗпП України (за
згодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами.

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи копії заяви ОСОБА_2 про
звільнення, на ній відсутня дата
написання цієї заяви, а також будь-які
підтвердження досягнення між
сторонами згоди про таку дату.

Посилання Відповідача-1 на дату
резолюції на заяві є безпідставними,
оскільки ця дата не підтверджує
узгодження дати звільнення між ДМСУ і
Позивачем.

Також суд апеляційної інстанції
відкидає викладені в апеляційній
скарзі доводи ОСОБА_1 митниці, оскільки
виїзд Позивача після звільнення до
місця свого проживання та письмове
звернення щодо отримання трудової
книжки і наказу про звільнення також
жодним чином не підтверджує узгодження
між сторонами дати звільнення
працівника.

Таким чином, є обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про відсутність
доказів досягнення згоди між сторонами
щодо дати припинення трудових
відносин, яка є обов'язковою при
припиненні трудових відносин
відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП
України.

Отже висновок суду першої інстанції
про протиправність оскаржуваних
наказів ДМСУ та ОСОБА_1 митниці і під
ставність вимог про їх скасування та
про поновлення Позивача на роботі є
законним.

Разом з тим, суд першої інстанції,
поновлюючи ОСОБА_2 на роботі і
задовольняючи вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, не навів розрахунків, з яких
він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Проте, окружний
суд в оскаржуваному рішенні не навів
розрахунку суми стягнення та не
визначив суми стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Тому суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне здійснити розрахунок
зазначених сум.

Відповідно до статті 235 КЗпП України
виплата працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
проводиться підприємством, установою,
організацією, з якою працівник
перебував у трудових відносинах.

Тобто одночасно з поновленням на
роботі позивачу підлягає
відшкодуванню середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Виходячи з наявних в матеріалах справи
довідок, середньомісячна заробітна
плата Позивача на час його звільнення
складала 2012,94 грн., середньоденна - 101,28
грн. (а.с. 65, 66).

Час вимушеного прогулу склав 9 місяців
та 16 робочих днів.

Таким чином, відшкодуванню позивачу
підлягає 19736,94 грн. ((9 місяців х 2012,94) + (16
днів х 101,28)).

У зв'язку з цим оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з винесенням нової
постанови.

Керуючись ч. 3 ст.. 160, ст. ст.. 195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства
доходів і зборів України та ОСОБА_1
митниці Міндоходів задовольнити
частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року у справі № 2а-0770/383/12 скасувати.

Винести нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 13.01.2012 року № 59-к «По особовому
складу», яким ОСОБА_2 звільнено із
займаної посади начальника митного
поста «Вадул-Сірет» ОСОБА_1 обласної
митниці відповідно до пункту 1 статті 36
КЗпП України.

Визнати протиправним та скасувати
наказ ОСОБА_1 обласної митниці від
13.01.2012 року № 34-к «Про проведення
розрахунків з ОСОБА_2».

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді
старшого начальника митного поста
«Вадул-Сірет» ОСОБА_1 обласної митниці
з 14.01.2012 року.

Зобов'язати ОСОБА_1 митницю Міндоходів
виплатити на користь ОСОБА_2
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 14.01.2012
року по 29.10.2012 року в сумі 19736
(дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять
шість) грн.. 94 коп. без врахування
обов'язкової сплати податку на доходи
фізичних осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді С.М. Кузьмич

З.М. Матковська

Повний текст рішення виготовлений
24.01.2014