Справа № К/9991/86563/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/86563/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної митної
служби України, Ягодинської митниці,
третя особа - голова Державної митної
служби України Калєтнік Ігор
Григорович про визнання протиправними
та скасування наказів, поновлення на
службі та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за касаційною скаргою
Ягодинської митниці на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10
листопада 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 19 вересня 1989 року працював в митних
органах, з 1 травня 2010 року у
Ягодинській митниці на посаді
начальника сектору митного оформлення
№ 1 відділу митного оформлення № 2
митного поста «Ягодин» Ягодинської
митниці. Пунктом 1 наказу Державної
митної служби України «По особовому
складу митних органів» від 7 лютого 2011
року № 145-к за порушення Присяги
державних службовців припинено 7
лютого 2011 року перебування ОСОБА_1
на державній службі в митних органах
України відповідно до пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу». Підставою для видання наказу
від 7 лютого 2011 року №145-к став акт
службового розслідування від 2 лютого
2011 року №3/2011, в якому зроблено висновок
про те, що позивач 29, 30 січня 2011 року не
забезпечив раціонального розміщення
посадових осіб відділу по робочих
місцях і складення графіку чергувань,
не здійснював належного контролю за
роботою підпорядкованого особового
складу, контролю за здійсненням митних
процедур щодо товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України. Вважає, що наказ від 7
лютого 2011 року № 145-к в частині
звільнення з посади протиправним, адже
в діях позивача немає складу
дисциплінарного правопорушення та
несумлінного виконання службових
обов'язків, що призвело до заподіяння
збитків державі, порушення Присяги
державних службовців він не допустив.
Просив з урахуванням
уточнення позовних вимог визнати
протиправними і скасувати пункт 1
наказу Державної митної служби України
«По особовому складу митних органів»
від 7 лютого 2011 року № 145-к, пункти 1, 2, 3
наказу Ягодинської митниці «Про
оголошення наказу Держмитслужби
України від 07.02.11 року № 145-к «По
особовому складу митних органів» від 7
лютого 2011 року № 106-к, поновити позивача
на посаді начальника сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення № 2 митного поста
«Ягодин» Ягодинської митниці, стягнути
з Ягодинської митниці середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2011
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10
листопада 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2011
року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано наказ Державної митної
служби України від 7 лютого 2011 року №
145-к про припинення перебування ОСОБА_1
на державній службі. Поновлено ОСОБА_1
на посаді начальника сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення № 2 митного поста «Ягодин»
Ягодинської митниці. Стягнуто з
Ягодинської митниці на користь
позивача середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу з 7 лютого 2011
року по час поновлення на роботі.
Постанову в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за один місяць допущено до
негайного виконання.

Вказуючи на допущені, на думку
Ягодинської митниці, судом апеляційної
інстанції порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильного судового
рішення, відповідач просить скасувати
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі судове
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 19 вересня 1989 року року
працював у митних органах, з 1
травня 2010 року у Ягодинській митниці на
посаді начальника сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення № 2 митного поста «Ягодин»
Ягодинської митниці.

Відповідно до пункту 1 наказу Державної
митної служби України «По особовому
складу митних органів» від 7 лютого 2011
року № 145-к припинено з 7 лютого
2011 року перебування ОСОБА_1 на
державній службі в митних органах
України за порушення Присяги державних
службовців відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу».

На виконання зазначеного наказу
Ягодинською митницею було прийнято
наказ «Про оголошення наказу
Держмитслужби України від 07.02.11 року №
145-к «По особовому складу митних
органів» від 7 лютого 2011 року № 106-к.

Підставою для видання наказу Державної
митної служби України від 7 лютого 2011
року № 145-к став акт службового
розслідування № 3/2011 від 2 лютого 2011
року, проведеного відповідно до наказу
Державної митної служби України від 31
січня 2011 року № 64.

Як зазначено у судових рішеннях,
проведеним службовим розслідуванням
встановлено наступне.

30 січня 2011 року близько 2 год. 10 хв. за
межами пункту пропуску «Ягодин»
митного поста «Ягодин» Ягодинської
митниці працівниками служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Ягодинської митниці зупинено та
повернуто до зони митного контролю
пункту пропуску «Ягодин» транспортні
засоби марки «Івеко» з державними
реєстраційними номерами АС 2655 АЕ і АС
7964 ВА. В ході проведення
переогляду вказаних транспортних
засобів було встановлено, що ними
переміщувався збірний вантаж, проте
документи, які б свідчили про
здійснення митного оформлення даного
вантажу та сплату митних платежів,
встановлених законодавством, були
відсутні.

В акті службового розслідування
вказано, що позивач не здійснив
раціонального розміщення посадових
осіб відділу по робочих місцях, не
забезпечив належного контролю за
роботою підпорядкованого особового
складу та контролю за здійсненням
митних процедур щодо товарів і
транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, що призвело до пропуску через
митний кордон товарів і транспортних
засобів з незаконним звільненням від
митного контролю, без письмового
декларування вантажу та його
оподаткування.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позову, прийшов до висновку про те, що
відповідач обґрунтовано припинив
державну службу позивача в митних
органах України на підставі пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», оскільки він порушив
Присягу державного службовця, що
виявилося у несумлінному виконанні
службових обов'язків.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, не
погодився з висновком про перевищення
службових повноважень позивачем як
старшим зміни (не мав повноважень
переміщувати інспекторів з одних
робочих місць на інші в межах сектору),
оскільки це спростовується пунктами
2.34, 16 Посадової інструкції начальника
сектору митного оформлення №1 відділу
митного оформлення №2 митного поста
«Ягодин» Ягодинської митниці,
відповідно до яких начальник сектору
координує діяльність сектору, при
необхідності проводить перерозподіл
по робочих місцях з відображенням у
відповідному журналі.

Як встановлено апеляційним судом,
перерозподіл посадових осіб по робочих
місцях був проведений за виробничою
необхідністю, тому що на зміні 29 січня
2011 року - 30 січня 2011 року за
штатним розписом не вистачало двох
працівників і позивач змушений був
згідно своїх повноважень таким чином
забезпечувати безперервний пропуск
транспортних засобів та товарів через
пункт пропуску, що також відображено у
журналі графіку робочих місць 29 січня
2011 року - 30 січня 2011 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
прийшов до висновку про те, що
відповідачами не доведено факту
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця.

Крім цього, відповідно до положень
статті 408 Митного кодексу України,
чинного на час існування спірних
правовідносин, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України «Про державну службу».
Тобто норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульовано спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Тобто і в частині регулювання
правового становища державних
службовців при застосуванні положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України вимоги Закону України «Про
державну службу» враховуються, але
здійснюється таке регулювання за
нормами спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України встановлено, що
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті
22 Статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, зокрема,
належать порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників. Тобто, зазначені у
наказах про припинення перебування
позивача на державній службі
порушення, які кваліфіковані як
неналежне виконання позивачем своїх
посадових обов'язків, прямо підпадають
під порушення службової дисципліни,
визначені у пункті 1 статті 22
Дисциплінарного статуту митної служби
України, за вчинення яких можуть бути
застосовані види дисциплінарних
стягнень, визначених статтею 23 цього
Статуту, у тому числі і звільнення з
митного органу.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 26 розділу 4 зазначеного Статуту
встановлено, що дисциплінарне
стягнення не застосовується, зокрема, у
разі відсутності посадової особи
митної служби на роботі у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до положень статті 27
Статуту дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

Закон України «Про Дисциплінарний
статут митної служби України» є
спеціальним нормативним актом щодо
врегулювання правовідносин, пов'язаних
із застосування заохочень та
дисциплінарних стягнень для посадових
осіб митної служби, у тому числі й їх
звільнення, а тому його норми мають
пріоритет над іншими правовими нормами
загального характеру, зокрема, Законом
України «Про державну службу».

Відповідно до підпункту 1 пункту 28
Дисциплінарного статуту митної служби
України звільнення посадової особи
митної служби може мати місце в разі
порушення посадовою особою митної
служби вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, що призвело до
заподіяння матеріальних збитків
державі, територіальній громаді,
юридичним чи фізичним особам.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що в результаті
митного оформлення транспортних
засобів марки «Івеко» з державними
реєстраційними номерами АС 2655 АЕ і АС
7964 ВА матеріальних збитків інтересам
держави чи громадян не заподіяно.

Отже, апеляційний суд, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
належним чином встановив обставини
справи, дав відповідну оцінку
дослідженим у судовому засіданні
доказам у справі та прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги, висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч.2, 210, 220, 221,
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.