Справа № 820/12911/13-а
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 січня 2014 р.
№ 820/12911/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання
-Сотнікової Є.Ф.,

представника позивача - Болоховцова
Є.О.,

представника відповідача - Єршова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Харківський завод шампанських вин" до
Державної фінансової інспекції в
Харківській області про визнання
незаконною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство
«Харківський завод шампанських вин»,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, в якому просив:

- визнати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214
Державної фінансової інспекції в
Харківській області «Про усунення
виявлених ревізією фінансово -
господарської діяльності ДП «ХЗШВ» за
період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень
законодавства з фінансових питань» в
частині «забезпечення в порядку та
розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП
України, відшкодування винними особами
на розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ»
шкоди (збитків), заподіяних
підприємству внаслідок пропущення
терміну на подання заяви з вимогами до
боржника - ПФ «Орнатус», щодо якого
порушено справу про банкрутство, що
призвело до втрати підприємством
боржника у зобов'язанні в загальній
сумі 13 189 864, 02 грн» незаконною;

- скасувати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214
Державної фінансової інспекції в
Харківській області «Про усунення
виявлених ревізією фінансово -
господарської діяльності ДП «ХЗШВ» за
період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень
законодавства з фінансових питань» в
частині «забезпечення в порядку та
розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП
України, відшкодування винними особами
на розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ»
шкоди (збитків), заподіяних
підприємству внаслідок пропущення
терміну на подання заяви з вимогами до
боржника - ПФ «Орнатус», щодо якого
порушено справу про банкрутство, що
призвело до втрати підприємством
боржника у зобов'язанні в загальній
сумі 13 189 864, 02 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що не вчиняв
правопорушень законодавства з
фінансових питань. На думку позивача,
викладені у акті ревізії судження
органу державного фінансового
контролю в оспорюваній частині є
помилковими. Позивач вважав, що спірним
рішенням суб'єкт владних повноважень
необґрунтовано поклав на ДП «ХЗШВ»
обов'язок виконання певних дій, хоча
підприємством не скоєно ані
господарських правопорушень, ані
правопорушень у бюджетній сфері, а
також у сфері розпорядження державними
фінансовими ресурсами тощо. У судовому
засіданні представник позивача
підтримав вимоги і доводи заявленого
позову, просив суд прийняти рішення про
задоволення заявлених вимог.

Відповідач, Державна фінансова
інспекція в Харківській області, з
поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, що ревізія
ДП «ХЗШВ» була проведена працівниками
ДФІ у відповідності до приписів
чинного законодавства, а висновки
зроблені контролюючим органом
відповідають дійсності. У судовому
засіданні представник відповідача
підтримав доводи і вимоги заперечень
проти позову, просив суд ухвалити
рішення про відмову в задоволенні
заявлених вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти позову, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з таких
підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом
встановлено, що з 10.06.2013 р. по 21.10.2013р.
працівниками ДФІ в Харківській області
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності ДП
«ХЗШВ» за період з 01.01.2011 року по 30.06.2013
року.

Результати ревізії оформлені актом від
28.10.13 р. №06-12/52.

02.12.2013р. відповідач, ДФІ в Харківській
області, посилаючись на названий акт
ревізії, видав спірну вимогу №06-25/13214.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення у формі вимоги, а
також суджень, відображених суб'єктом
владних повноважень в акті ревізії, суд
встановив, що правові та організаційні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні
визначені приписами Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Частиною 2 ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено, що державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування.

В силу положень ч.1 ст.4 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» інспектування здійснюється
органом державного фінансового
контролю у формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

З положень наведеної норми закону
чітко і безумовно слідує, що
законодавець надав органам державного
фінансового контролю повноваження по
встановленню винних у допущенні фактів
порушення законодавства посадових
осіб та матеріально відповідальних
працівників підконтрольної установи.

Пунктом 2 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами (затверджено постановою КМУ
від 20.04.2006р. №550; далі за текстом -
Порядок №550), положення якого
спрямовані на законодавчу деталізацію
правовідносин з приводу реалізації
органами державного фінансового
контролю владних управлінських
функцій контролю у спосіб проведення
інспекцій також зазначено, що
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
органам державного фінансового
контролю надано право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до п.46 Порядку №505, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Аналізуючи положення наведених норм
законодавства, суд доходить висновку,
що письмова вимога органу державного
фінансового контролю за своєю правовою
суттю є рішенням суб'єкта владних
повноважень, породжує для зобов'язаної
особи правові наслідки у вигляді
необхідності вчинення певних дій, а
відтак, з огляду на приписи ст.8
Конституції України, має, по-перше,
містити чітке викладення суті владного
припису, котре унеможливлює
неоднозначне розуміння як змісту, так і
порядку виконання висунутої органом
управління вимоги, по-друге, допускати
реальну можливість виконання владного
припису.

Проте, при виданні спірної вимоги в
оскарженій ДП «ХЗШВ» частині суб'єкт
владних повноважень не забезпечив
дотримання закону, оскільки владні
приписи власного письмового рішення
виклав без урахування п.49 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.06 р. №550,
згідно з вимогами якого, у разі коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Наведене призводить до ймовірності
неоднозначного і множинного
тлумачення вимоги та спричиняє
неможливість її виконання.

Так, на думку ДФІ у Харківській області,
яка викладена у висновках Акту ревізії
від 28.10.13 р. №06-12/52, порушення ст. 22, ст. 256,
ст. 509, ст.610, п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України та п. 2 статті 14 Закону України
від 14.05.1992 №2343-ХІІ, яке виникло з
недостатнього контролю начальника
юридичного відділу ОСОБА_3, якою не
здійснений належний контроль за
виконанням умов договору, призвело до
матеріальної шкоди (збитків)
підприємству в сумі 13 189 864,02 гривень.
(стор. 62 - 63 Акту ревізії від 28.10.13 р.
№06-12/52).

В такому випадку, керуючись пунктом 49
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.06 р. №550, ДФІ у
Харківської області у своєї Вимозі від
02.12.13 р. №06-25/13214, повинно було поставити
перед керівництвом ДП «ХЗШВ» вимогу
щодо пред'явлення цивільного позову до
начальника юридичного відділу ДП
«ХЗШВ» ОСОБА_3

Проте, у вимозі не наведено
конкретного переліку осіб, винних у
скоєнні зафіксованих в акті ревізії
порушень законодавства, не зазначено, в
якому саме розмірі потрібно зробити
відшкодування, хоча в силу ст. 4, п.7 ч.1
ст.10 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» та п.2 Порядку №505
був обтяжений обов'язком встановити
порушників - посадових осіб та
порушників - матеріально
відповідальних осіб підконтрольної
установи, а сама вимога сформульована,
як забезпечення в порядку та розмірах,
передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП України,
відшкодування винними особами на
розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ» шкоди
(збитків).

Наведені недоліки в реалізації
суб'єктом владних повноважень
управлінської функції у спірних
правовідносинах є суттєвими, не можуть
бути усунуті судом при вирішенні
адміністративного спору з огляду на
положення ст.ст.6, 8, 19 Конституції
України, а відтак, є окремими,
самостійними і достатніми підставами
для скасування спірного рішення.

Відносно повноти і достовірності
встановлення суб'єктом владних
повноважень дійсних фактичних
обставин спірних правовідносин,
правильності здійсненої суб'єктом
владних повноважень юридичної оцінки
таких обставин та кваліфікації дій
позивача у спірних правовідносинах,
суд зазначає, що згідно з викладеною в
акті ревізії думкою ДФІ, позивач, ДП
«ХЗШВ», повинен:

- в порядку та розмірах, передбачених
ст.ст. 132 - 136 КЗпП України забезпечити
відшкодування винними особами на
розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ» шкоди
(збитків), заподіяних підприємству
внаслідок пропущення терміну на
подання заяви з вимогами до боржника -
Приватної фірми «Орнатус», щодо якого
порушено справу про банкрутство, що
призвело до втрати підприємством
боржника у зобов'язанні в загальній
сумі 13 189 864, 02 грн.

- розглянути питання щодо притягнення
до дисциплінарної та матеріальної
відповідальності посадових осіб,
винних у допущенні фінансових
порушень.

Як зазначено в Акті ревізії від 28.10.13 р.
№06-12/52, однім із встановлених
фінансових порушень є пропуск строку
на пред`явлення кредиторських вимог
(щодо повернення ПФ «Орнатус»
заборгованості яка виникла по договору
поставки від 15.04.2008 №14/04/08) у справі про
банкрутство ПФ «Орнатус», що фактично
позбавило ДП «ХЗШВ» права на сплату
боржником - ПФ «Орнатус»
заборгованості у розмірі 13 189 864,02 грн.
та до втрати активів ДП «ХЗШВ» (втрати
боржника у зобов'язанні), що призвело до
матеріальної шкоди (збитків) і є
порушенням ст. 22, ст. 256, ст. 509, ст.610, п.1
ст.611 Цивільного кодексу України та п.2
ст.14 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (стор. 91 Акту
ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52).

Такі висновки Акту ревізії від 28.10.13 р.
№06-12/52 ДП «ХЗШВ» не відповідають
дійсним обставинам справи та
суперечать вимогам чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Контролюючим органом встановлено та
відображено в акті ревізії, що за
даними бухгалтерського обліку ДП
«ХЗШВ», по балансовому рахунку 6318
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» станом на 01.01.2011 та на
30.06.2013, рахується дебіторська
заборгованість ПФ «Орнатус» в сумі 13 189
864,02 грн., яка виникла за договором
поставки від 15.04.2008 №14/04/08 ( із
додатковими угодами від 15.05.2008 року, від
01.09.2008 року, від 10.09.2008 року) (стор. 60 Акту
ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52).

За результатами аналізу претензійно -
позовної роботи, проведеної ДП «ХЗШВ»
щодо стягнення дебіторської
заборгованості ПФ «Орнатус» в сумі 13 189
864,02 грн., ДФІ в Харківській області
дійшла висновку, що в порушення п. 4.2.1
Рекомендації Міністерства юстиції
України від 15.01.1996 № 2 „Про порядок
ведення претензійної та позовної
роботи на підприємстві, в установі,
організації " підприємством не було
своєчасно пред'явлено позовної заяви
до суду, що в свою чергу призвело до
того, що підприємством була втрачена
можливість звернутись до суду з
вимогою про захист свого права про
стягнення заборгованості з боржників.
(стор. 62 Акту ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52).

Між тим, ДП «ХЗШВ», в порядку та у
спосіб, визначений чинним
законодавством, було здійснено всіх
належних заходів для захисту свого
порушеного права.

Так, 07 квітня 2009 року ДП «ХЗШВ»
направило ПФ «Орнатус» письмову
претензію (вих. №117) із вимогою про
сплату заборгованості у розмірі 13 189
864, 02 грн. на користь ДП «ХЗШВ» в строк 90
днів.

ПФ «Орнатус» отримала зазначену
письмову претензію 9 квітня 2009 року, і,
таким чином, граничний строк для
погашення ПФ «Орнатус» заборгованості
був встановлений 8 липня 2009 року.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

З метою захисту порушеного права, в
межах 3 - річного строку позовної
давності, 27 жовтня 2011 року ДП «ХЗШВ»
звернулось до Господарського суду
Харківської області із позовною заявою
про стягнення з ПФ «Орнатус»
заборгованості в розмірі 16 836 409,72 грн.,
з яких: основного боргу - 13 189 864,02 грн.,
інфляційних витрат - 2 664 352,54 грн., 3% -
річних 982 193,16 грн.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 31.10.11 р. по
справі №5023/8921/11 позовну заяву було
повернуто ДП «ХЗШВ» для усунення
недоліків.

Повторна подача позовної заяви ДП
«ХЗШВ» відбулась 24.01.12 р.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 26.01.12 р. за
вказаною позовною заявою було відкрито
провадження по справі №5023/339/12.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 01.03.12 р.
провадження по справі №5023/339/12 було
зупинено до розгляду Господарським
судом Харківської області справи
№5023/7301/11 про банкрутство ПФ «Орнатус».
Підставою для прийняття такого рішення
слугувало повідомлення Господарського
суду Харківської області від 28.02.12 р. на
адресу ДП «ХЗШВ» про порушення 01.09.11 р.
провадження по справі №5023/7301/11 про
банкрутство ПФ «Орнатус».

22.03.12 р. ДП «ХЗШВ» звернулось до
Господарського суду Харківської
області і розпорядника майна ПФ
«Орнатус» Котовенко О.М. із заявою з
грошовими вимогами до боржника - ПФ
«Орнатус».

У відповіді від 27.03.12 р. на вказану заяву
Господарський суд Харківської області
повідомив про те, що у суду немає
законних підстав для розгляду цієї
заяви, і роз'яснив про можливість
звернення з цією заявою до
розпорядника майна ПФ «Орнатус».

Розпорядник майна ПФ «Орнатус»
арбітражний керуючий Котовенко О.М. у
своїй відповіді від 10.04.12 р. повідомив
про те, що ДП «ХЗШВ» пропущено строк
подання заяви з вимогами до боржника,
встановлений статтею 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки публікація про відкриття
провадження по справі №5023/7301/11 про
банкрутство ПФ «Орнатус» відбулась в
газеті «Голос України», №191 від 13
жовтня 2011 року.

Крім того, Котовенко О.М. повідомив про
те, що ухвалою Господарського суду
Харківської області від 28.03.12 р. по
справі №5023/7301/11 ПФ «Орнатус» визнано
банкрутом, відкрита ліквідаційна
процедура, ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Пархоменко Т.В.

Проте, з матеріалів справи слідує та не
спростовується відповідачем, що ані
станом на момент проведення ревізії,
ані станом на момент звернення ДП
«ХЗШВ» з цим адміністративним позовом
до суду: провадження по справі №5023/7301/11
про банкрутство ПФ «Орнатус»
Господарським судом Харківської
області не припинено, ліквідаційний
баланс ПФ «Орнатус» не затверджено, ПФ
«Орнатус» як юридична особа не
припинена; провадження по справі
№5023/339/12 за позовною заявою ДП «ХЗШВ» до
ПФ «Орнатус» Господарським судом
Харківської області не поновлено,
судового рішення щодо задоволення
позовних вимог, або відмови в їх
задоволенні, не прийнято.

При цьому, суд зазначає, що згідно
абзацу 3 пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в новій
редакції набрав чинності 19.01.13 р., а
ухвала Господарського суду
Харківської області по справі №5023/7301/11
про визнання ПФ «Орнатус» банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
була винесена 28.03.12 р. Тому, провадження
по справі №5023/7301/11 про банкрутство ПФ
«Орнатус» здійснюється за нормами
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції, що
діяла до 19.01.13 р.

Статтею 32 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що діяла до 19.01.13 р.),
встановлено, що рішення про ліквідацію
боржника або про продовження ним
підприємницької діяльності
вирішується лише судом, і лише після
затвердження звіту ліквідатора і
ліквідаційного балансу.

При цьому, згідно ч.3 ст.32 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що діяла до 19.01.13 р.), якщо
майна банкрута вистачило, щоб
задовольнити всі вимоги кредиторів,
він вважається таким, що не має боргів,
і може продовжувати свою
підприємницьку діяльність.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що відсутність
судових рішень по справам №5023/7301/11 і
№5023/339/12, які б набрали в установленому
порядку законної сили, спростовують
висновки ДФІ в Харківській області
щодо несвоєчасного пред'явлення позову
до ПФ «Орантус» про стягнення існуючої
заборгованості, а також спростовують
твердження про те, що підприємством
була втрачена можливість звернутись до
суду з вимогою про захист свого права
про стягнення заборгованості з
боржника.

Щодо посилання ДФІ в Харківській
області на порушення посадовими
особами ДП «ХЗШВ» вимог п. 4.2.1
Рекомендацій Міністерства юстиції
України від 15.01.1996 № 2 «Про порядок
ведення претензійної та позовної
роботи на підприємстві, в установі,
організації» суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.3. Рекомендацій
Міністерства юстиції України від 15.01.1996
№2 «Про порядок ведення претензійної
та позовної роботи на підприємстві, в
установі, організації», метою
Рекомендацій насамперед є надання
практичної та методичної допомоги
господарським керівникам, підприємцям,
працівникам юридичної служби та інших
структурних підрозділів в організації
ведення претензійної та позовної
роботи на підприємстві згідно з
Арбітражним процесуальним кодексом
України.

Таким чином, вказаний акт носить
рекомендаційний, а не зобов'язальний
характер, а тому - порушення його норм
не тягне за собою відповідальності
будь - яких осіб. Рекомендації
Міністерства юстиції України від 15.01.1996
№2 «Про порядок ведення претензійної
та позовної роботи на підприємстві, в
установі, організації» не містять
положень, які передбачають
відповідальність за їх порушення.

Також, Рекомендації Міністерства
юстиції України від 15.01.1996 №2 «Про
порядок ведення претензійної та
позовної роботи на підприємстві, в
установі, організації» містять
посилання на законодавчі акти, які
втратили законну силу.

Окремо суд звертає увагу на
безпідставність висновків
контролюючого органу про порушення
посадовими особами ДП «ХЗШВ» ст.ст. 22,
256, 509, 610, п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України, виходячи з наступного.

За визначенням ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу, в
тому числі з договорів.

Згідно ст.510 Цивільного кодексу
України, сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор.

Договір поставки від 15.04.2008 №14/04/08,
згідно вимог ст. 509 Цивільного кодексу
України, був підставою для виникнення
зобов'язання між ДП «ХЗШВ» і ПФ
«Орантус».

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.2 ст.193 Господарського кодексу
України, кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

За правилами ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як слідує з матеріалів справи, ПФ
«Орнатус» не виконала своїх
зобов'язань - не сплатила вартість
отриманого товару у розмірі 13 189 864, 02
грн., а тому, в розумінні статті 610
Цивільного кодексу України, саме ПФ
«Орнатус», а не посадові особи ДП
«ХЗШВ», порушила існуючі зобов'язання.

Як наслідок, посадові особи ДП «ХЗШВ»
не порушували вимог ст.ст. 509, 610
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема: 1) припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання;3)
сплата неустойки;4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.2 ст.22 Цивільного кодексу
України, збитками є: 1) втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

З системного аналізу перелічених норм
чинного законодавства в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що ПФ
«Орнатус», порушуючи шляхом
невиконання зобов'язання, право ДП
«ХЗШВ» на отримання доходів від
господарської діяльності, завдало
державному підприємству збитків на
суму 13 189 864 (тринадцять мільйонів сто
вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот
шістдесят чотири) гривні 02 коп., а у ДП
«ХЗШВ», відповідно, виникло право на їх
відшкодування

Тобто, прямою причиною виникнення
збитків у ДП «ХЗШВ» є невиконання
зобов'язань з боку ПФ «Орнатус». Саме за
таких обставин у ДП «ХЗШВ» виникає
право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків, у відповідності
до діючого законодавства України,
можливе лише у добровільному порядку з
боку боржника, або у процедурі
примусового стягнення, яка передбачає
вирішення спору у судовому порядку, або
шляхом звернення до правоохоронних
органів, а також у процедурі
виконавчого провадження.

Право на відшкодування збитків
реалізується у межах строків позовної
давності.

Згідно ст.256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У зв'язку з наведеним, 27.10.11 р. ДП «ХЗШВ»
звернулось до господарського суду
Харківської області із позовною заявою
про стягнення з ПФ «Орнатус»
заборгованості в розмірі 16 836 409, 72 грн.
На теперішній час рішення по справі
№5023/339/12 за позовною заявою ДП «ХЗШВ» до
ПФ «Орнатус» господарським судом
Харківської області не прийнято.

Таким чином, посадовими особами
позивача вимоги ст.ст. 22, 509, 610, 611
Цивільного кодексу України не
порушувались.

Оцінивши обґрунтованість доводів
сторін, з'ясувавши обставини спірних
правовідносин та перевіривши їх
добутими доказами, суд доходить
висновку, що в ході розгляду справи
суб'єкт владних повноважень за
правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів
правомірності та обґрунтованості
мотивів, покладених в основу спірного
рішення, зміст складеного органом
державного фінансового контролю акту
ревізії не містить належних та
достатніх фактичних даних, які б
достеменно засвідчували факт вчинення
суб'єктом господарювання діянь,
віднесених законодавцем до кола
правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом
встановлено факт порушення спірним
рішенням у формі вимоги прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 9,
11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державного
підприємства "Харківський завод
шампанських вин" до Державної
фінансової інспекції в Харківській
області про визнання незаконною та
скасування вимоги задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати
Вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214 Державної
фінансової інспекції в Харківській
області "Про усунення виявлених
ревізією фінансово - господарської
діяльності ДП "ХЗШВ" за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 порушень законодавства з
фінансових питань" в частині
"забезпечення в порядку та розмірах,
передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП України,
відшкодування винними особами на
розрахунковий рахунок ДП "ХЗШВ" шкоди
(збитків), заподіяних підприємству
внаслідок пропущення терміну на
подання заяви з вимогами до боржника -
ПФ "Орнатус", щодо якого порушено справу
про банкрутство, що призвело до втрати
підприємством боржника у зобов'язанні
в загальній сумі 13189864,02 грн."

3. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення, у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. 4.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова
виготовлена 27.01.2014р.

Суддя
Рубан В.В.