Справа № К/9991/70576/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/70576/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Чалого С. Я. Гончар Л.Я. Конюшка К.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області на постанову
Сумського районного суду Сумської
області від 16 травня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області про перерахунок пенсії.

Постановою Сумського районного суду
Сумської області від 16 травня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
частково. Визнано неправомірними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області, щодо
призначення пенсії ОСОБА_4 з 1 травня 2010
року. Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області здійснити, починаючи з 1 травня
2010 року перерахунок та виплату ОСОБА_4
пенсії в порядку та розмірах,
передбачених ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції від 4 квітня 2006
року, з урахуванням розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011року, рішення суду першої інстанції
скасовано в частині зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області здійснити,
починаючи з 01.05.2010 року по 21.09.2010 року
перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії в
порядку та розмірах, передбачених ч.3
ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб " в редакції від 04 квітня
2006року, з урахуванням розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням, в
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_4 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Наказом № 72 о/с Головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області з 23
квітня 2010 року ОСОБА_4 звільнений в
запас Збройних сил України за віком і з
1 травня 2010 року на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» йому була
призначена пенсія за вислугу років.

З 01.05.2010 року ОСОБА_4 перебуває на обліку
в Головному управлінні Пенсійного
фонду України в Сумській області та
отримує пенсію за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Відповідно до повідомлення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області № 183 від 17 січня 2011
року ОСОБА_4 враховане наступне грошове
забезпечення: посадовий оклад (1310
гривень), оклад за військове звання (130
гривень), процентна надбавка за вислугу
років 35 % (504 гривні), середньомісячна
сума додаткових видів ГЗ за останні 24
місяці у т.ч. надбавка за роботу в
умовах режимних обмежень - 10%, надбавка
за виконання особливо важливих завдань
- 50%, премія 80% (2594 гривні 68 копійок),
всього 4538 гривень 68 копійко. Основний
розмір пенсії 62% грошового
забезпечення (вислуга років 24) у
розмірі 2813 гривень 98 копійок.

ОСОБА_4 вважаючи неправомірним
застосування Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Сумській
області під час визначення розміру
грошового забезпечення Постанови
Кабінету Міністрів України № 393 від 17
липня 1992 року, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав для даної
категорії осіб, звернувся до суду за
захистом своїх порушених прав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4 зазначив, що при
обчисленні пенсії відповідач мав
керуватись приписами ч.3 ст.43 «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб " та вказав період
перерахунку пенсії з 01.05.2010 року по
21.09.2010 року.

Натомість суд апеляційної інстанції,
скасовуючи в частині рішення суду
першої інстанції вказав, що при
розгляді справи судом порушені вимоги
ст. 100 КАС України, а тому позовні вимоги
за період з 01.01.2005 року по 21.09.2010 року
підлягають залишенню без розгляду,
однак зазначив, що дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області по обчисленню ОСОБА_4
пенсії з розміру щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премії
за 24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням призвели до
порушення його прав та є
неправомірними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Рішенням Конституційного суду
України № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року
зазначено, що для окремих категорій
осіб передбачено особливий порядок
пенсійного забезпечення з урахуванням
їх правового статусу, професійних
обов'язків, підвищених вимог до
дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для
життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій
соціального забезпечення таких осіб.
Обмеження цих гарантій не відповідає
статтям 3, 28, 48 Конституції України.

Конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні,
включаючи право на пенсійне
забезпечення, передбачають за змістом
статей 8, 9, 22, 24 Основного Закону України
правові гарантії, правову визначеність
і пов'язану з ними передбачуваність
законодавчої політики у сфері
пенсійного забезпечення, необхідні для
того, щоб учасники побідних
правовідносин мали можливість
завбачати наслідки своїх дій і бути
впевненими у своїх законних
очікуваннях, що набуте ними на підставі
чинного законодавства право, його
зміст та обсяг буде ними реалізовано,
тобто набуде право не може бути
скасоване, звужене.

Згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

У зв'язку з особливим характером
військової служби,
військовослужбовцям надаються
визначені законом пільги, гарантії та
компенсації, які не можуть бути
скасовані чи призупинені без їх
рівноцінної заміни, а тому
нормативно-правові акти органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги військовослужбовців та членів
їх сімей, є недійсними.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", в редакції від 04.04.2006
року, пенсії особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу II Закону України від
28.12.2007 року "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
внесені зміни до ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", а саме виключено
слова «за останньою штатною посадою
перед звільненням»та доповнено
словами "та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними) положення пункту
29 розділу II Закону України від 28.12.2007
року "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Тобто, виходячи з приписів
вищевказаної норми, зміни внесені
бюджетним законом до ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" втратили чинність
з дати ухвалення рішення
Конституційним Судом України та не
підлягають застосуванню.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_4 призначена
пенсія з 01.05.2010 року, тобто після
визнання неконституційними змін
внесених до ч. 3 ст. 43 вказаного Закону.

Отже, на момент призначення ОСОБА_4
пенсії ч. 3 ст. 43 Закону України „Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" передбачала обчислення
пенсії з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, а не за 24
календарних місяця служби підряд перед
звільненням. Редакція зазначеного
Закону станом на 01.05.2010 року, тобто на
момент виникнення у позивача права на
пенсії будь-яких обмежень щодо
застосування ч. 3 ст. 43 Закону не мала.

Слід зазначити, що п. 7 вказаної
постанови Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 р. за № 393 передбачено, що
пенсії обчислюються з розміру
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед
звільненням.

Однак, така норма постанови Кабінету
Міністрів України суперечить
положенням ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", яка передбачає врахування при
обчислення пенсії додаткових видів
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премій виходячи
з їх розміру перед звільненням, а не за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням, як це
передбачено в зазначеній постанові
Кабінету Міністрів України.

Щодо застосування процесуальних
строків звернення до суду, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно ст.99 КАС України (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом
свої прав 22 лютого 2011 року, клопотання
про поновлення строку звернення до
суду не надходило, таким чином, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про правомірність залишення
без розгляду позовних вимог з 01.05.2010 по
21.09.2010року.

Отже, враховуючи вищевикладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при обчисленні
пенсії ОСОБА_4 підлягає застосуванню ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року №
393, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: