Справа № 817/3236/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2014 р.
Справа № 817/3236/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Кошиль О.Ю. ,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "24" жовтня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
госпрозрахункової фірми
"Камаз-Транс-Сервіс" до Рівненської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування рішення, стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункова
фірма "Камаз-Транс-Сервіс" звернулось з
адміністративним позовом до
Рівненської митниці Міндоходів,
Головного управління державної
казначейської служби України у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування рішення
Рівненської митниці про коригування
митної вартості товарів, стягнення з
Державного бюджету України суми
надмірно сплачених коштів на загальну
суму 13 141 грн. 72 коп. (а.с.3-5).

Під час судового розгляду справи
представник позивача подав заяву про
зменшення суми коштів, яка підлягає
поверненню з Державного бюджету
України з 13141 грн. 72 коп. до 10980 грн. 59
коп., яка була судом прийнята (а.с.70-71).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 року
позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Рівненської митниці про
коригування митної вартості товарів
від 27.06.2013 року №204050001/2013/000039/2.

Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Рівненській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункової
фірми "Камаз-Транс-Сервіс" суму
надмірно сплачених коштів у розмірі 10980
(десять тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн.
59 коп. за митною декларацією
№204050001/2013/041642 від 27.06.2013 року.
Присуджено на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункова
фірма "Камаз-Транс-Сервіс" із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Не погоджуючись з даною постановою
Рівненська митниця Міністерства
доходів і зборів України звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2013 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник Рівненської митниці
Міндоходів підтримав апеляційну
скаргу.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункової
фірми "Камаз-Транс-Сервіс" заперечив
проти доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2013 року між
ТОВ "Камаз-Транс-Сервіс" (Україна) та
Фірмою "Reifenwelt" (Німеччина) укладено
зовнішньоекономічний контракт №26-04/2013,
згідно з пунктом 1 якого продавець
систематично, партіями зобов'язується
продати, а покупець - оплатити на умовах
поставки - франко-завод ІНКОТЕРМС - 2000
року, автошини для великовантажних
автомобілів, які були у використанні,
ступінь зносу до 20%. Загальна кількість
товару - 3000 штук, загальна сума договору
- 9000 Євро. Контракт підписаний
представниками двох сторін та
скріплений печатками (а.с.13-14).

26.06.2013 року відділом митного оформлення
№1 митого поста "Рівне-Центральний"
Рівненської митниці прийнято до
митного оформлення електронну митну
декларацію №204050001/2013/041632 (а.с.83-96) на
товари (автошини для великовантажних
автомобілів, які були у використанні,
ступінь зносу до 20%), що надійшли на
адресу ТОВ "Камаз-Транс-Сервіс"
(Україна) від Фірми "Reifenwelt" (Німеччина)
на виконання зовнішньоекономічного
контракту 26.04.2013 року №26-04/2013.

До електронної митної декларації
додавалися наступні документи: рахунок
- проформа (інвойс) №130081 від 13.06.2013 року,
яким передбачено поставку товару на
загальну суму 11600 Євро, вагою нетто 17500
кг (брутто 17500 кг), кількістю 240 штук,
умови поставки - на умовах поставки -
франко-завод ІНКОТЕРМС - 2000 року (а.с.8,9);
калькуляція витрат №249 від 25.06.2013 року,
згідно з якою витрати по доставці
вантажу склали 1495 Євро (а.с.7); платіжне
доручення №126 від 14.06.2013 року щодо
сплати позивачем для Фірми "Reifenwelt"
(Німеччина) 11600 Євро, що відповідає
зазначеному рахунку - проформі №130081
(а.с.15).

В зв'язку з тим, що ТОВ
"Камаз-Транс-Сервіс" надано лише
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, копію митної декларації країни
відправлення, а також лист з відмовою у
наданні інших документів, Рівненською
митницею було прийняте Рішення про
коригування митної вартості товарів
№204050001/2013/000039/2 від 27.06.2013 року та картку
відмови у митному оформленні товарів
№204050001/2013/40035 (а.с.18-21, 22-23), відповідно до
п.14.1.115 ст.14 Податкового кодексу України
позивачем на підставі запиту про
оплату Рівненської митниці було
додатково сплачено митні платежі та
ПДВ на загальну суму 10980 грн. 59 коп. та
подано нову ВМД №204050001/2013/041642
відповідно до вимог Митного кодексу
України (а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Рівненською митницею неправомірно
прийнято щодо ТОВ "Камаз-Транс-Сервіс"
рішення про коригування митної
вартості товарів №204050001/2013/000039/2 від
27.06.2013 року, оскільки одночасно з
поданням митному органу електронної
митної декларації, декларантом подано
всі необхідні документи, які
підтверджували зазначену у декларації
митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу встановлено,
що митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 Митного кодексу
України встановлено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу
України встановлено вичерпний перелік
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товарів.

Надаючи правову оцінку спірним
обставинам справи та доводам
апеляційної скарги, колегією суддів
встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 58
МК України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари (ч.4 ст.54 Митний кодекс України).

Відповідно до наказу Держмитслужби
України від 13.07.2012 року № 362 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України", при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості, посадова
особа, що здійснює такий контроль
проводить: вивчення характеристик
товарів, які впливають на рівень їх
митної вартості; вивчення маршруту
транспортування товарів та перевірки
достовірності декларування витрат на
транспортування до митного кордону
України; перевірки
включення/невключення складових
митної вартості, в тому числі на
підставі наявної у митного органу
інформації щодо наявності таких
складових митної вартості (результати
документальних перевірок, відповіді на
запити для встановлення автентичності
тощо); порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з наявною у
митного органу інформацією про рівень
цін на такі товари або вартість прямих
витрат на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця; перевірки
інформації, наданої декларантом або
уповноваженою особою, при продажу
товарів між пов'язаними особами, щодо
наближеності митної вартості товарів,
визначеної основним методом до однієї
з операцій (частина 18 статті 58 Митного
кодексу України); перевірки
особливостей формування вартості
окремих видів товарів відповідно до
розділу 3 Методичних рекомендацій,
затверджених наказом Держмитслужби
від 13.07.12 № 362; перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів; перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну; перевірки наявності ознак
підробки документів, які підтверджують
митну вартість товарів; перевірки
наявності розбіжностей у документах,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності прийнятих
іншими митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Пунктом 4.4 Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 30.05.2012 № 631 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 серпня 2012 р. за №
1360/21672, передбачено, що митний орган
відмовляє у прийнятті митної
декларації виключно з таких підстав:
митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без рахунка або
іншого документа, який визначає
вартість товару та у випадках,
встановлених Кодексом, декларацією
митної вартості; електронна митна
декларація не містить встановлених
законодавством обов'язкових
реквізитів; митну декларацію подано з
порушенням інших вимог, встановлених
Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою митного
органу відповідно до розділу VІІ цього
Порядку оформлюється картка відмови за
формою, наведеною в додатку 2 до цього
Порядку.

Суд першої інстанції правомірно
вважає, що визначення митної вартості
товару за ціною договорів щодо
ідентичних товарів, а саме: шин
пневматичних, гумових, що були у
використанні, ступінь зносу до 20%, які
були ввезені на територію України
24.01.2013 року за ВМД № 204050001/2013/040150 є
неправомірним, оскільки угоди
укладались з іншими нерезидентами
різних країн відправлення: у даному
спорі - з компанією «Reifenwelt» (Німеччина),
а у попередньому договорі - з компанією
«Tony Pneus Srl» (Італія). Крім того,
дослідженням вантажно-митних
декларацій від 24.01.2013 року та від 26.06.2013
року встановлено, що комерційні назви
пневматичних шин, які ввозилися,
практично не співпадають.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 Митного кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів ( ч. 1 ст. 55 Митного
Кодексу України).

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, проаналізувавши рахунок -
проформу (інвойс) №130081 від 13.06.2013 року
та специфікацію до нього, калькуляції
витрат №249 від 25.06.2013 року,
зовнішньоекономічний контракт від
26.04.2013 року, платіжне доручення №126 від
14.06.2013 року обґрунтовано дійшов до
висновку, що вищевказані документи
визначають однакову ціну за одиницю
товару та розбіжностей у них немає.

Відповідно до п.п.14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та
за критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Згідно з п.43.1 ст.43 Податкового кодексу
України помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та статті 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу.

Пунктом 14.1.115 статті 14 Податкового
кодексу України передбачено, що
сплачена позивачем на підставі
протиправного рішення про коригування
ціни митної вартості товарів
№204050001/2013/000039/2 від 27.06.2013 року є надміру
сплаченим грошовим зобов'язанням.

Відповідно до п.43.5 ст.43 Податкового
кодексу України на Рівненську митницю
як контролюючий орган покладений
обов'язок складання висновку про
повернення відповідних сум коштів з
відповідного бюджету та подачу такого
висновку відповідному органові, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції , дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
Рівненською митницею неправомірно
прийнято щодо ТОВ "Камаз-Транс-Сервіс"
рішення про коригування митної
вартості товарів №204050001/2013/000039/2 від
27.06.2013 року, оскільки одночасно з
поданням митному органу електронної
митної декларації, декларантом подано
всі необхідні документи, які
підтверджували зазначену у декларації
митну вартість товару.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "24" жовтня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст виготовлено 27.01.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
госпрозрахункової фірми
"Камаз-Транс-Сервіс"
вул.Київська,64-А,м.Рівне,33027

3- відповідачу/відповідачам:
Рівненська митниця Міністерства
доходів і зборів України вул.
Соборна,104,м.Рівне,33028 Головне
управління Державної казначейської
служби України у Рівненській області
вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028