Справа № К/9991/62928/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/62928/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010 у
справі №2а-3924/10/1670 за позовом ОСОБА_1 до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області, Головного управління
Державного казначейства України в
Полтавській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії та стягнення коштів

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010,
позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області,
Головного управління Державного
казначейства України в Полтавській
області задоволено частково. Визнано
протиправними дії Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області щодо
відмови в поверненні ОСОБА_1 надміру
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб внаслідок застосування права на
податковий кредит в розмірі 282,01грн.,
стягнуто з місцевого бюджету міста
Кременчука на користь ОСОБА_1 суму
надмірно сплаченого податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 282,01грн.,
стягнуто з Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області на користь ОСОБА_1
штраф за несвоєчасне повернення суми
надміру сплаченого податку внаслідок
застосування права на податковий
кредит в розмірі 282,01грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Кременчуцька
об'єднана державна податкова інспекція
у Полтавській області 26.09.2011 звернулась
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 18.10.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010,
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
відповідач посилається на порушення
судами норм матеріального, зокрема,
п.п.5.3.5 п.5.3, ст. 5 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
(далі-Закон України №889-ІV), Інструкції
про порядок нарахування платником
податку податкового кредиту щодо
податку з доходів фізичних осіб,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.09.2003 №442 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 01.10.2003 за
№879/8200 (далі-Інструкція №442).

Перевіривши за матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ОСОБА_1 та Відкритим
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПЗУ Україна страхування
життя» укладено договір добровільного
страхування життя, за яким позивач
застрахований згідно програми
добровільного страхування життя на
випадок дожиття або смерті «Актив».
Зазначений договір був укладений
строком на 10 років, які поділені на 10
страхових періодів. Строки першого
страхового періоду - від 11.11.2009 по 16.11.2009.
Щорічний страховий внесок - 2000,00грн.
було сплачено ОСОБА_1 11.11.2009 в рахунок
першого страхового внеску.

Згідно довідки Відкритого
акціонерного товариства
«Кременчуцький сталеливарний завод»
№1039 від 06.08.2010 оподатковуваний дохід
ОСОБА_1 за 2009 рік склав 53467,12грн.
Відповідно до декларації про доходи за
2009 рік суму витрат позивача на сплату
за власний рахунок страхових внесків
за договором довгострокового
страхування життя склала 1880,00грн., а
сума податку, який підлягає поверненню
- 282,01грн.

При проведенні перерахунку
податкового кредиту ОСОБА_1 за 2009 рік
податковим органом суми витрат
позивача за 2009 рік було зменшено до
333,33грн., а суму оподаткованого доходу
визначено з урахуванням суми
сплачених позивачем обов'язкових
внесків.

Згідно з п.1.6 ст.1 Закону України №889-IV
загальний оподатковуваний дохід - це
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахований (виплачений) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду (далі -
оподатковуваний дохід).
Оподатковуваний дохід складається з
доходів, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх нарахуванні
(виплаті); доходів, які підлягають
оподаткуванню у складі загального
річного оподатковуваного доходу;
доходів, які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Законом.
Загальний місячний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі оподатковуваних
доходів, виплачених (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
місяця. Загальний річний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
загальних місячних оподатковуваних
доходів, отриманих (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
року.

Відповідно до п. 1.16 ст. 1 Закону України
№889-IV податковий кредит - це сума
(вартість) витрат, понесених платником
податку - резидентом у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів - фізичних або юридичних
осіб протягом звітного року (крім
витрат на сплату податку на додану
вартість та акцизного збору), на суму
яких дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Пунктом 3.5 ст. 3 Закону України №889-IV
встановлено, що при нарахуванні
доходів у вигляді заробітної плати
об'єкт оподаткування визначається як
нарахована сума такої заробітної
плати, зменшена на суму збору до ПФУ та
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, які
відповідно до закону справляються за
рахунок доходу найманої особи.

За змістом п.п. 5.3.5 п. 5.3 ст. 5 Закону
України №889-IV платник податку має право
включити до складу податкового кредиту
звітного року витрати, фактично
понесені ним протягом звітного року,
зокрема, суму витрат платника податку
на сплату за власний рахунок страхових
внесків, страхових премій та пенсійних
внесків страховику-резиденту,
недержавному пенсійному фонду,
установі банку за договорами
довгострокового страхування життя,
недержавного пенсійного забезпечення,
за пенсійним контрактом з недержавним
пенсійним фондом, а також внесків на
банківський пенсійний депозитний
рахунок, на пенсійні вклади як такого
платника податку, так і членів його
сім'ї першого ступеня споріднення, яка
не перевищує суму визначену у п.п.6.5.1
п.6.5 ст.6 цього Закону.

Системне тлумачення цих норм дає
підстави вважати, що оскільки об'єктом
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб, які отримують доходи у
вигляді заробітної плати (що мало місце
в даному випадку), є сума такої
заробітної плати, зменшена на суму
зборів до ПФУ та внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то і до
їхнього загального річного
оподаткованого доходу (що дорівнює
сумі загальних місячних оподаткованих
доходів) при визначенні об'єкта
оподаткування суми цих зборів і
внесків не включаються.

З огляду на зазначене, а також за
встановлених судом обставин щодо
фактичного підтвердження понесених
позивачем витрат у звітному
податковому періоді у зв'язку зі
сплатою страхового платежу відповідно
до умов договору страхування, та їх
зменшення відповідно до п.п.6.5.1 п.6.5 ст. 6
Закону України №889-IV, висновок судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог є правильним.

Про правильність тлумачення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права у справі, що
розглядається, свідчать також
положення чинного законодавства,
зокрема розділу IV Податкового кодексу
України (далі - ПК), яким врегульовано
питання щодо права платника податку на
податкову знижку. Так, відповідно до
абзацу третього п. 164.1 ст. 164 цього
Кодексу встановлено, що у разі
використання права на податкову знижку
базою оподаткування є чистий річний
оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням п. 164.6 цієї статті на суми
податкової знижки такого звітного
року.

Пунктом 164.6 ст. 164 ПК визначено, що під
час нарахування доходів у формі
заробітної плати база оподаткування
визначається як нарахована заробітна
плата, зменшена на суму єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Доводи касаційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права при
встановленні фактичних обставин
справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 222, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, на підставі та у
строки, передбачені статтями 235 - 238, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв