Справа № 2а/0570/6597/2011
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року справа №2а/0570/6597/2011

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Васильєвої І. А., Казначеєва Е.
Г., секретар судового засідання Коханюк
А. Р., за участі представника ДПІ
Лапшенкова Я. В. за дов., за відсутності
інших учасників судового процесу,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року у справі № 2а/0570/6597/2011 (суддя
Крилова М. М.) про зміну способу та
порядку виконання судового рішення,
прийнятого за позовом ОСОБА_3 до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Державна податкова інспекція у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
незаконними, стягнення компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплати компенсації за невикористану
відпустку при звільненні, стягнення
незаконно утриманого податку з
вихідної допомоги при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом (арк. спр. 2-4)
до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області (далі - ТУ
ДСА), Державної судової адміністрації
України (далі - ДСА України) про: 1)
визнання дій ТУ ДСА незаконними, 2)
стягнення з ТУ ДСА суми 13589 грн. 40 грн. за
невикористану відпустку, 3) стягнення з
ТУ ДСА середній заробіток за час
затримки виплати компенсації за
невикористану відпустку при
звільненні за весь час затримки,
починаючи з 2 листопада 2010 року по день
виплати, 4) стягнення з ТУ ДСА 19425 грн.
незаконно утриманого податку з
вихідної допомоги при звільненні, 5)
зобов'язання ДСА України виділити ТУ
ДСА додаткове фінансування з бюджетної
програми «Виконання рішень судів на
користь суддів» для здійснення виплат.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року (арк. спр. 16) залучено до участі в
розгляді справи в якості відповідача
Державне казначейство України, в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 1 серпня 2011
року (арк. спр. 54-58) позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
протиправними дії ТУ ДСА по утриманню з
вихідної допомоги при виході у
відставку ОСОБА_3 податку з доходів
фізичних осіб. Стягнуто з ТУ ДСА на
користь ОСОБА_3 19425 грн. 60 коп.
утриманого податку з доходів фізичних
осіб з вихідної допомоги при виході у
відставку. Стягнуто з ТУ ДСА на
користь ОСОБА_3 залишок несплаченої
компенсації за невикористану
відпустку у сумі 3589 грн. 40 коп. В
задоволені іншої частини позову судом
першої інстанції відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року (арк. спр. 77-78) задоволено
частково апеляційну скаргу ТУ ДСА,
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 1 серпня 2011
року скасовано в частині визнання дії
ТУ ДСА в Донецькій області по утриманню
з вихідної допомоги при виході у
відставку ОСОБА_3 податку з доходів
фізичних осіб протиправними; стягнення
з ТУ ДСА і на користь ОСОБА_3 19425 грн. 60
коп. утриманого податку з доходів
фізичних осіб з вихідної допомоги при
виході у відставку. У задоволенні
позовних вимог в цій частині ОСОБА_3
відмовлено. В решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 7 листопада 2013 року (арк.
спр. 105-108) касаційну скаргу ОСОБА_3
задоволено, постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2011 року в частині відмови
у задоволенні позовних вимог про
визнання дії ТУ ДСА по утриманню з
вихідної допомоги при виході у
відставку ОСОБА_3 податку з доходів
фізичних осіб, протиправними та
стягнення з ТУ ДСА на користь ОСОБА_3 19425
грн. 60 коп. утриманого податку з доходів
фізичних осіб з вихідної допомоги при
виході у відставку - скасовано та
залишено в силі в цій частині постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 1 серпня 2011
року. В решті рішення судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

9 грудня 2013 року судом першої інстанції
позивачу видано виконавчі листи від 1
серпня 2011 року про стягнення з ТУ ДСА на
користь ОСОБА_3 залишок несплаченої
компенсації за невикористану
відпустку у сумі 3589 грн. 40 коп. (арк. спр.
111), про стягнення з ТУ ДСА на користь
ОСОБА_3 19425 грн. 60 коп. утриманого
податку з доходів фізичних осіб з
вихідної допомоги при виході у
відставку (арк. спр. 112).

24 грудня 2013 року ТУ ДСА надано до
Донецького окружного
адміністративного суду заяву про зміну
способу та порядку виконання рішення
(арк. спр. 118-120) з вимогою вказати спосіб
виконання рішення: стягнути з
Державного бюджету України шляхом
виплати ДПІ у Ворошиловському районі м.
Донецька на користь ОСОБА_3 утриману
суму податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 19425 грн. 60 коп.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року (арк. спр. 122-123) заяву ТУ ДСА про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення задоволено та
встановлено порядок виконання
судового рішення, а саме: «Стягнуто з
Державного бюджету України шляхом
виплати Державною податковою
інспекцією у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів на користь ОСОБА_3 утриманої
суми податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 19425 грн. 60 грн.».

ДПІ не погодилося з вказаною ухвалою
суду першої інстанції, подало
апеляційну скаргу (арк. спр. 125-127), в
якій просило скасувати ухвалу суду від
26 грудня 2013 року та в задоволенні заяви
ТУ ДСА відмовити.

Сторони були повідомлені про дату, час
та місце судового розгляду. В судовому
засіданні представник ДПІ підтримав
апеляційну скаргу, інші учасники
судового процесу до суду не з'явилися.
ТУ ДСА направило заперечення на
апеляційну скаргу та просило ухвалу
суду першої інстанції від 26 грудня 2013
року залишити без змін (арк. спр. 140-141).

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги встановила
наступне.

З 1 січня 2013 року набув чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 5 червня
2012 року № 4901-ІV (далі - Закон № 4901), який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Частиною 1 статті 2 Закону № 4901
визначено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства. За частинами 1, 2 статті 3
Закону № 4901 виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

За пунктом 1 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого на виконання
цього Закону постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 року
№ 845 (далі - Порядок № 845), цей Порядок
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 16
Порядку № 845 органи Казначейства за
судовими рішеннями про стягнення
надходжень бюджету здійснюють
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів для повернення
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів.

Згідно пункту 19 Порядку № 845 безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету або у
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Вказаними нормами Порядку № 845 не
передбачені повноваження податкового
органу замість органу казначейської
служби здійснювати позивачу виплату
коштів за рахунок Державного бюджету
України.

Крім того, суд першої інстанції
помилково поклав обов'язок про
повернення зайво стягнутого податку з
коштів Державного бюджету на третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на боці відповідача,
хоча за частиною 2 статті 162 КАС України
зобов'язати вчинити певні дії суд може
лише відповідача.

За частиною 5 статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 255 КАС
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 13 червня 2013 року № 846/12/13-13 під
зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення. У цій категорії
справ зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

На час розгляду справи судом першої
інстанція, відповідачем не здійснено
виконання постанови Донецького
окружного адміністративного суду від 1
серпня 2011 року в повному обсязі та не
перерахована позивачу вказана в
судовому рішенні сума податку, а
законодавча зміна порядку виконання
судових рішень вже після його
прийняття свідчить про те, що стягнення
податку з Державного бюджету з
виконанням цього обов'язку органом
Казначейства є єдиним способом
отримання позивачем належного за
судовим рішенням.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
зміни та встановлення іншого способу і
порядку виконання судового рішення,
проте вказує, що судом першої інстанції
порядок виконання судового рішення
визначений з порушенням норм
матеріального права, що обумовлює
часткове задоволення вимог
апеляційної скарги третьої особи та
зміну ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 201, 205, 206, 211 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року змінити.

Доповнити абзац 1 резолютивної частини
ухвали Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року після вислову «задовольнити»
висловом «частково».

Викласти абзац 2 резолютивної частини
ухвали Донецького окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року в наступній редакції:

«Встановити спосіб виконання
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 1 серпня 2011
року у справі № 2а/0570/6597/2011 шляхом
стягнення з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 суми утриманого
податку з доходів фізичних осіб з
вихідної допомоги при виході судді у
відставку в розмірі 19425 грн. 60 коп.».

В іншій частині ухвалу Донецького
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та
підписана колегією суддів 28 січня 2014
року.

Головуючий суддя

В.Г.Яманко

Судді:

Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва