Справа № 101/5137/13-а
Суддя: Шустова І. П.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АЛУШТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Леніна, 23, м. Алушта, Автономна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 101/5137/13-а

16 грудня 2013 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим у
складі:
головуючого судді Шустової
І.П.,

при секретарі Безнос
А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Алушті
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Алушта АР Крим про визнання
протиправним і відміну рішення
відповідача, зобов'язання виконати
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги наступним.

10.06.2013 року він звернувся з
проханням про призначення йому пенсії
за віком (зі зниженням пенсійного віку)
як робітнику Крайньої Півночі, що має
необхідний Північний стаж до 1992 року,
подані всі необхідні документи.

13.09.2013 року відповідач своїм
рішенням відмовив йому у призначенні
пільгової пенсії, оскільки у ОСОБА_1 не
вистачає трудового стажу у районі
Крайньої Півночі для того, щоб був
знижений пенсійний вік. Особам, яким
такого стажу не вистачає, компетентні
органи РФ відшкодовують витрати на
виплату такої пенсії. Період роботи з
05.08.1992 року по 10.01.1994 року вони не
зарахували, оскільки запис не
відповідає порядку ведення трудових
книжок, іншим чином підтвердити цей
запис неможливо. Крім того, робітниками
ПФУ вказано на виправлення у
військовому білеті року народження
позивача та ще ряд нібито порушень, з
якими він не згодний.

Просить суд визнати Рішення № 7/339
від 13.09.2013 року Пенсійного Фонду
України в АР Крим про відмову у
призначенні йому пенсії за віком зі
зниженням пенсійного віку, в зв`язку з
існуванням необхідного Півнісного
стажу, протиправним та відмінити його.
Зобов`язати відповідача усунути в
повному обсязі допущені порушення його
прав і призначити йому пільгову пенсію
за віком з моменту його звернення, з
10.06.2013 року. Зобов`язхати відповідача
остаточно встановити розмір його
трудового стажу - 38 років 5 місяців і 22
дня і розмір пільгового стаду як
працівника Крайньої Півночі - 12 років 10
місяців 13 днів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої
вимоги підтримав, дав пояснення,
відповідно до викладеного в заяві.

Представник ПФУ в АР Крим м.
Алушти Беркутова К.М. заперечувала
проти позову. Пояснила при цьому, що
запис про період роботи з 16.09.1974 по
20.06.1975 роки зроблений неакуратно, що не
відповідає вимогам Інструкції, у
запису про роботу з 05.08.1992 по 10.01.1994 року
тільки зроблений запис про роботу та
вказана посада, не вказані інші
необхідні реквізити, а тому ПФУ не може
зарахувати цей період у трудовий стаж.
Щодо посилань позивача на перевищення
повноважень працівниками ПФУ щодо
вимог підтвердити записи у трудовій
книжці, посилається на те, що ПФУ надав
необхідну допомогу у цьому, зробивши 8
запитів у різні організації. Військову
службу вони зарахувати йому у
пільговий стаж не можуть, оскільки він
протягом трьох місяців не був
працевлаштований, а тому військова
служба йому зарахована у загальний
трудовий стаж. Також, на думку
відповідача, не повинно бути
зараховано до трудового стажу навчання
на підготовчому відділенні, тому що це
навчання не підтверджено дипломом, та в
аспірантурі, оскільки навчання було
заочним. Зниження пенсійного віку для
ОСОБА_1 на той строк, на який він вважає,
не передбачено, оскільки у рамках Угоди
«Про гарантії прав громадян
держав-учасників СНД», він не
відпрацював 15 років у районах Крайньої
Півночі. У позові просять відмовити.

Представник ПФУ Статьєва Н.Б.
пояснила, що ОСОБА_1 у своїй заяві
посилається на закон, який
передбачений для громадян РФ, проте для
громадян України діють інші
ратифіковані норми. Дії ПФУ не є
протиправними, оскільки з моменту
звернення громадянина для отримання
пенсії, ПФУ дається три місяці для
перевірки документів та для виконання
необхідних запитів. Працівниками ПФУ
протягом цих 3 місяців були виконані
всі необхідні дії по перевірці
робочого стажу ОСОБА_1, а тому ніяких
порушень з їхнього боку немає.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступного.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Законодавство визначає достатнім
надання одного документу: «трудової
книжки, або письмового трудового
договору чи довідки, де був зазначений
період такої роботи». Для здійснення
пільгового обчислення стажу роботи
надання письмового договору не є
обов'язковим. Відповідно до ч. 1 ст. 21
КЗпП України трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення
трудового договору оформляється
наказом чи розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Судом встановлено, що відповідно до
запису у трудовій книжці позивач з
16.09.1974 по 20.06.1975 року працював в
інституті ТатНІПІнафт ВАТ «Татнафт»
ім. В.Д.Шашина.

Трудова книжка була оглянута у
судовому засіданні, запис зроблений
чорнилами, є таким, що читається. Вини
позивача у неакуратному заповненні
трудової книжки немає. Посилання
відповідачів на те, що номер наказу
дописаний іншими чорнилами, а тому цей
період роботи не може бути прийнятий до
стажу, суд вважає неспроможним та
таким, що порушує право позивача на
включення цього періоду до трудового
стажу. Оскільки запис є у трудовій
книжці, суд вважає цього достатнім,
оскільки підтвердити його іншим чином
неможливо.

Таких же висновків суд дійшов з приводу
запису з 05.08.1992 по 10.01.1994 року.

У судовому засіданні був оглянутий
військовий білет позивача, в якому дата
народження позивача вказана - 1957 рік,
ніяких виправлень та різночитань судом
не встановлено.

Щодо пільгового зарахування
військової служби позивача до стажу
роботи.

Відповідно до статті 56 Закону України
"Про пенсійне забезпечення",
передбачено, що у стаж роботи, що дає
право на трудову пенсію, зараховується
військова служба і перебування в
партизанських загонах і з'єднаннях,
служба в органах державної безпеки і
органах внутрішніх справ, незалежно
від місця проходження служби.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" час проходження
військової служби зараховується
громадянам до загального стажу роботи,
стажу роботи за спеціальністю, а також
до стажу державної служби.

Стаття 8 Закону України "Про соціальний
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" передбачає, що час
перебування громадян України на
військовій службі зараховується до їх
загального і безперервного трудового
стажу, а також до стажу роботи за
спеціальністю.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей
у правах і свободах, визначених
законодавством України.

Частиною третьою статті 8 цього ж
Закону визначено, що за
військовослужбовцями строкової
служби, які до призову працювали на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності і господарювання,
зберігається при звільненні з
військової служби право на
працевлаштування їх в тримісячний
строк на те ж підприємство, в установу
чи організацію або їх правонаступники
на посаду, не нижчу за ту, яку вони
займали до призову на військову службу.
Їм надається матеріальна допомога в
розмірі місячної заробітної плати за
рахунок коштів державного бюджету.
Вони користуються за інших рівних умов
переважним правом на залишення на
роботі при скороченні чисельності або
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
протягом двох років з дня звільнення з
військової служби.

Військова служба у Збройних Силах
України та інших військових
формуваннях є державною службою
особливого характеру, яка полягає у
професійній діяльності придатних до
неї за станом здоров'я і віком громадян
України, пов'язаній з захистом
Вітчизни.

Зазначені положення застосовуються і
до громадян, які проходили строкову
військову службу до прийняття
зазначених законів України.

Оскільки проходження строкової
військової служби за призовом було і є
обов'язком громадянина, ухилення від
якого тягне за собою відповідальність
у встановленому чинним законодавством
порядку, то будь-які обмеження трудових
прав особи, пов'язані з проходженням
такої служби, недопустимі.

Щодо посилань позивача на те, що у стаж
роботи зараховується військова служба
- один місяць служби за 2 місяці роботи,
суд вважає необхідним рекомендувати
відповідачу перевірити цей факт
відповідно до діючого законодавства та
правильно зарахувати до стажу період
проходження позивачем строкової
служби у прикордонних військах, які
відносилися до військ Комітету
Державної Безпеки на Дальньому Сході.

Щодо зарахування навчання на
підготовчому відділенні ВУЗу та в
аспірантурі позивача.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» до стажу роботи
зараховується також: навчання у вищих
і середніх спеціальних навчальних
закладах, в училищах і на курсах по
підготовці кадрів, підвищенню
кваліфікації та перекваліфікації, в
аспірантурі, докторантурі і клінічній
ординатурі.

Суд вважає, що відмова у зарахуванні у
трудовий стаж позивача періоду
навчання на підготовчих курсах до ВУЗу,
в якому продовжив навчання позивач, та
в аспірантурі, не відповідає вимогам
закону. Якщо у ці періоди позивач
працював в інших підприємствах чи
організаціях, подвійному обчисленню
стаж не підлягає, що необхідно
врахувати посадовим особами ПФУ.

Щодо врахування стажу роботи у
місцевостях, порівняних до районів
Крайньої Півночі для зниження
пенсійного віку позивача.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (набрав
чинності з 1 січня 2004 р.) передбачено
тимчасово, до ухвалення відповідного
Закону, період роботи до 1 січня 1999 р. у
районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховувати до страхового стажу в
порядку і на умовах за законодавством,
чинним до 1 січня 1991 р., згідно якого за
період з 1 березня 1960 до 1 січня 1991 р.
один рік роботи зараховується до
загального трудового стажу за один рік
і шість місяців відповідно до указів
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960р. «Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», від 26 вересня 1967 р «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі» та Інструкції про
порядок надання пільг, затвердженої
постановою Держкомпраці і Президії
ВІДРПС від 16.12.67 р. №530/п-28;

Порядок надання пільг особам, які
працювали в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, було встановлено
указами Президії Верховної Ради СРСР
від 10 лютого 1960 р. «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» та від 26 вересня 1967 р. «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», а також Інструкцією
про порядок надання пільг особам, які
працювали в районах Крайньої Півночі і
в місцевостях, прирівняних до них,
затвердженою постановою Держкомпраці
і Президії ВЦРПС від 16.12.67 р. №530/п-28.

Згідно з Інструкцією про порядок
надання пільг, пільги щодо обчислення
стажу роботи в 1,5 розмірі поширювались
на осіб, які прибули в райони Крайньої
Півночі і райони, прирівняні до них, з
інших місцевостей (включаючи осіб, які
прибули з власної ініціативи), за умови
укладення трудових договорів на період
не менш як три роки, а на островах
Північного льодовикового океану - на
два роки. Пільгове обчислення стажу
роботи провадилося на підставі
документів (трудової книжки, довідки),
які б стверджували право на пільги,
встановлені для працюючих у районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до цих районів.

Відповідно до п.1 розділу першого
Інструкції про порядок надання пільг
особам, що працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, затвердженої
постановою Держкомітету Ради
Міністрів СРСР з питань праці і
заробітної платні. Президії ВЦРПС від 16
грудня 1967 року № 530/П-28, пільги,
встановлені Указами Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
що працюють в районах Крайньої Півночі
і в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967
року «Про розширення пільг для осіб, що
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», надаються всім
робочим і службовцям (зокрема місцевим
жителям і іншим особам, прийнятим на
роботу на місці) державних,
кооперативних і суспільних
підприємств, установ і організацій,
що знаходяться в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі».

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідачем необґрунтовано
відмовлено позивачу у призначенні
пенсії за віком зі зменшенням
пенсійного віку, в зв`язку з наявністю
необхідного північного стажу, а тому
вимоги про призначення ОСОБА_1
пільгової пенсію за віком, з
урахуванням всій його праці як
робітника Крайньої Півночі, з 10.06.2013
року, підлягають задоволенню.

Вимога щодо визначення загального та
спеціального трудового стажу
задоволенню не підлягає, оскільки
підрахунок цього стажу відноситься до
компетенції Пенсійного Фонду України,
який при цьому підрахунку повинен
врахувати зауваження суду, вказані у
даному рішенні.

Керуючись, п. 5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Указами Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» та від 26
вересня 1967 року «Про поширення пільг
для осіб, які працюють в. районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Інструкцією
про порядок надання пільг особам, які
працюють у районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі затвердженою
постановою Держкомпраці і Президії
ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/п-28,
Тимчасовою угодою між Урядом України
та Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, у галузі пенсійного
забезпечення, підписаною 15 січня 1993
року, ст.ст. 2,8 Закону України "Про
загальний військовий обов'язок і
військову службу", ст. 56 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", статтями 11,
71, 86, 99, 100, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алушта АР Крим про визнання
протиправним і відміну рішення
відповідача, зобов'язання виконати
певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Алушті АР
Крим № 7/339 від 13.09.2013 року про
призначення пенсії за віком зі
зменшенням пенсійного віку, в зв'язку з
наявністю відповідного Північного
стажу.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Алушті
усунути порушення прав позивача та
призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за
віком, з урахуванням всій його праці як
робітника Крайньої Півночі, з 10.06.2013
року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Алуштинський міський суд АРК протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
І.П.Шустова.