Справа № 2а/0570/16976/2012
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 р.
Справа №2а/0570/16976/2012

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 10
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. при секретарі судового засідання
Поддубному С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВДТ-Автоматизація»,
м. Маріуполь

до Східної митниці Міндоходів

про визнання неправомірними та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів від 9
листопада 2012 року №
700120801/2012/00030, рішення про коригування
митної вартості товарів від 9 листопада
2012 року № 700120801/2012/000009/1

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Костиркіної Г.В. - за
дов. від 10.09.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВДТ-Автоматизація»
заявлено позов до Східної митниці про
визнання неправомірними та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів від 9 листопада 2012
року № 700120801/2012/00030, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 9 листопада 2012 року № 700120801/2012/000009/1.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2013
року, яка була залишена без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 3
жовтня 2013 року постанову суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції скасовані, справа направлена
на новий розгляд. Ухвалою від 6
листопада 2013 року справа прийнята до
провадження. Усною ухвалою від 21 січня
2014 року за клопотанням відповідача суд
замінив відповідача Східну митницю на
правонаступника Східну митницю
Міндоходів.

В ухвалі від 3 жовтня 2013 року суд
касаційної інстанції зазначив, що суди
першої та апеляційної інстанцій не
перевірили доводи позивача відносно
того, що рішення про визначення митної
вартості товару є незаконним, оскільки
митниця не обґрунтувала причини не
використання найменшої ціни на
ідентичні товари, яка була їй відома;
судами не зазначено, чому платіжне
доручення не є належним доказом
перерахування коштів в межах
контракту; судами не перевірена чи
належним чином проведена процедура
консультації.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що 1 листопада
2012 року ним до Східної митниці на т/п
«Азов-порт» було подано вантажну митну
декларацію № 700120801/2012/008222 та декларацію
митної вартості на вантаж -
електрообладнання. Для підтвердження
заявленої митної вартості за основним
методом її визначення відповідачу було
надано вичерпний пакет документів,
зазначений в гр.44ВМД і гр.4 ДМВ.
Працівниками митниці, відповідно до
запису у ДМВ, виставлена вимога про
надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості. Листом
від 2 листопада 2012 року № 121102/1
підприємством було направлено дану
інформацію. Проте, після перевірки всіх
наданих документів, в тому числі і
додаткових, Східною митницею, 9
листопада 2012 року було прийнято
рішення про невизнання задекларованої
підприємством митної вартості за
основним методом і її визначення за
другим методом 2а-№700120801/2012/000009/1. На
підставі даного рішення була виписана
картка відмови в прийнятті ВМД від 9
листопада 2012 року № 700120801/2012/00030. Також
позивач посилався на те, що при
проведенні письмових консультацій
питання основного методу визначення
митної вартості і наявність джерела
інформації у працівників митниці не
обговорювався, що є порушенням частини
5 статті 55 Митного кодексу України.
Однак в рішенні не зазначено, що така
консультація проводилась і джерелом
інформації вказано ВМД від 15 жовтня 2012
року № 700120801/2012/007683. В свою чергу у
підприємства і у митниці, малась
інформація про більш низький рівень
вартості ідентичних товарів, для
застосування другорядного методу
визначення митної вартості, що
відповідає положенню частини 5 статті 59
Митного кодексу України, а саме: у
випадку якщо з'ясується, що є більше ніж
одна вартість договору за ідентичними
товарами, то для визначення митної
вартості використовується найменша
вартість, що не було зроблено
працівниками Східної митниці. Позивач
у письмові заяві від 21 січня 2014 року
просив розглянути справу без участі
представника.

Відповідач проти позову заперечує, у
письмових запереченнях зазначив, що
декларантом не виконано вимоги частини
3 статті 53 Митного кодексу України.
Документи надано митному органу не в
повному обсязі, а подані документи не
містять всіх відомостей, які б
підтверджували числове значення
складових митної вартості товарів.
Враховуючи інформацію про рівень
митної вартості ідентичних (подібних)
товарів (митна декларація від 15 жовтня
2012 року № 700120801/2012/007683) у митного органу
виникли цілком обґрунтовані сумніви в
правильності визначення митної
вартості, розрахованої позивачем за
ВМД від 1 листопада 2012 року №
700120801/2012/00822. Також посадовою особою
Східної митниці здійснено порівняння
рівня митної вартості щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів, що
імпортовані на митну територію України
у час найближчий до часу спірного
митного оформлення та встановлено, що
заявлена митна вартість товару
позивача нижча від вартості товарів,
митне оформлення, яких вже здійснено
позивачем раніше. Ціна договору щодо
ідентичних товарів береться за основу
для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості та на тих
же комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. В спірному випадку наявна у
митного органу інформація давала змогу
застосувати другорядний метод
визначення митної вартості - за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВДТ-Автоматизація»
є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ
за номером 33560139.

3 січня 2012 року між фірмою «VDT Industrie
Automatiserung GmbH (продавець) та позивачем
(покупець) укладений контракт № 003/12/01
ІМР на поставку товару, на умовах,
обумовлених у відповідних додатках,
які є невід'ємною частиною даного
контракту. Ціна на товар зазначена у
відповідних додатках та доповненнях,
які є невід'ємною частиною контракту. У
вартість контракту товару включена
вартість упаковки та маркування.
Валюта контракту - євро. 3 січня 2012 року
сторонами було підписано додаток № 24
до контракту № 003/12/01 ІМР, відповідно до
якого продавець зобов'язується
продати, а покупець придбати на умовах
поставки DAP-Маріуполь за Інкотермс-2010
товар у відповідності до даної
специфікації. На виконання умов
зовнішньоекономічного контракту від 3
січня 2012 року № 003/12/01 ІМР декларантом
ТОВ «ВДТ-Автоматизація» 1 листопада 2012
року було заявлено до митного
оформлення за ВМД № 700120801/2012/008222
наступні товари:

- аналоговий модуль вводу СоntriolLogix, 16
входів за струмом та/чи напругою у
кількості 5шт. Каталожний номер 1756-ІF16
вартістю 723,5євро/шт.;

- аналоговий модуль вводу СоntriolLogix, 8
входів за струмом та/чи напругою у
кількості 3шт. Каталожний номер 1756-ОF8
вартістю 936,7євро/шт.;

- дискретний модуль вводу СоntriolLogix, 32
виходи , живлення 24В постійного струму
у кількості 5шт. Каталожний номер 1756-ОВ32
вартістю 313,3євро/шт.;

- клемна база СоntriolLogix, 36 контактів під
гвинтовий зажим у кількості 25шт.,
каталожний номер 1756-ТВСН вартістю
39,3євро/шт.;

- клемна база СоntriolLogix, 20 контактів під
гвинтовий зажим у кількості
13шт.Каталожний номер1756-ТВNH вартістю
31,6євро/шт.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, декларантом ТОВ
«ВДТ-Автоматизація», митному органу
було надано наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт від
03.01.12р. №003/12/01ІМР; додаток до контракту
від 22.10.12р. №24;додаткова угода №1 від
24.04.12р; додаткова угода №2 від
21.05.12р.;інвойс від 22.10.12р. №АТ20024.003.ВА;
пакувальний лист АТ120024.003.ВА/LS; копія
митної декларації країни відправлення
22.10.12р. №MRN12DE06E0; авіаційна
вантажна накладна від 22.10.12
№GD;декларація митної вартості форми
ДМВ-1.

За результатами розгляду
документів, наданих до митного
оформлення за митною декларацією типу
ІМ 40 від 01.11.12р. № 700120801/2012/00822
встановлено, що пунктом 2 додатку до
контракту від 22.10.12р. № 24, який
відповідно до контракту від 03.01.12р. №
003/12/01ІМР, є його невід'ємною частиною,
обумовлено 100% оплату за товар проти
факсимільної копії інвойсу, а
відповідно до п. 6 в разі нездійснення
такої оплати строк поставки
затримується. Враховуючи наведене
положення контракту, митним органом
було встановлено, що на момент подання
МД до митного оформлення, рахунок було
сплачено, а декларантом позивача в
порушення вимог частини 2 статті 53
Митного кодексу України не були
пред'явлені наявні банківські
документи для підтвердження
визначеної ним митної вартості. У
зв'язку із чим, посадовою особою
Східної митниці було здійснено
порівняння рівня митної вартості,
заявленої декларантом ТОВ
«ВДТ-Автоматизація» з рівнем митної
вартості щодо ідентичних, подібних
(аналогічних) товарів, що імпортовані
на митну територію України у час
найближчий до часу спірного митного
оформлення. В результаті даного
порівняння встановлено, що заявлена
митна вартість товару ТОВ
«ВДТ-Автоматизація» нижча від вартості
товарів, митне оформлення, яких вже
було здійснено даним підприємством.

1 листопада 2012 року декларанта ТОВ
«ВДТ-Автоматизація» письмово
повідомлено про необхідність подання
додаткових документів, про що зроблено
відповідний запис на першому аркуші
декларації митної вартості у графі
«Для відміток митного органу»
відповідно до порядку, встановленого
частиною 3 статті 53, частиною 5 статті 54
Митного кодексу України та розділу ІІ
Правил заповнення декларації митної
вартості, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.12р. № 599 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18.06.12р. за
№ 984/21296). З даним записом 1 листопада 2012
року ознайомлено під підпис декларанта
ТОВ «ВДТ-Автоматизація» із зазначенням
дати та часу ознайомлення.

Східною митницею було визначено
необхідність надання таких додаткових
документів: виписки з бухгалтерської
документації; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалістами,
експертними організаціями.

На вимогу митного органу 2 листопада
2012 року декларантом ТОВ
«ВДТ-Автоматизація» надано наступні
документи: платіжне доручення №35 від
25.10.12 р.; сертифікат походження ORIDGINAL
№L3929145 від 22.10.12р.; комерційна
пропозиція №AG122662 від 18.10.12р.

9 листопада 2012 року Східною митницею
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
виписку чи впуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 700120801/2012/00030. 9 листопада
2012 року Східною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості №700120801/2012/000009/1, яким
визначено митну вартість товару за
другорядним методом відповідно до
статті 59 Митного кодексу України з
урахуванням наявної у митного органу
інформації про митну вартість товарів,
митне оформлення яких вже здійснено, а
саме: аналоговий модуль вводу СоntriolLogix,
16 входів за струмом та/чи напругою у
кількості 5шт. Каталожний номер 1756-ІF16
вартістю 761євро/шт.; аналоговий модуль
вводу СоntriolLogix, 8 входів за струмом та/чи
напругою у кількості 3шт. Каталожний
номер 1756-ОF8 вартістю 986євро/шт.;
дискретний модуль вводу СоntriolLogix, 32
виходи , живлення 24В постійного струму
у кількості 5шт. Каталожний номер 1756-ОВ32
вартістю 330євро/шт.; клемна база
СоntriolLogix, 36 контактів під гвинтовий
зажим у кількості 25шт., каталожний
номер 1756-ТВСН вартістю 41,6євро/шт.;
клемна база СоntriolLogix, 20 контактів під
гвинтовий зажим у кількості
13шт.Каталожний номер1756-ТВNH вартістю
33євро/шт.

Відповідно до частин 2, 3 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу. Згідно
зі статтею 57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до статті 59 Митного
кодексу України у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статті 58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього. При
застосуванні цього методу визначення
митної вартості за основу береться
прийнята митним органом вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як: 1) фізичні
характеристики; 2) якість та репутація
на ринку; 3) країна виробництва; 4)
виробник. Незначні зовнішні
відмінності не можуть бути підставою
для відмови у розгляді товарів як
ідентичних, якщо в цілому такі товари
відповідають вимогам частини другої
цієї статті. Ціна договору щодо
ідентичних товарів береться за основу
для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості та на тих
же комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Стосовно посилання позивача на
статтю 59 Митного кодексу України щодо
невикористання відповідачем найменшої
вартості ідентичного товару, суд
зазначає наступне. Як зазначалося
судом вище, за положеннями статі 59
Кодексу за основу для визначення
митної вартості береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.
Як встановлено судом, відповідачем за
основу коригування прийнята митна
декларація позивача від 15 жовтня 2012
року, на підставі якої ввезений
позивачем ідентичний товар, тобто дата,
що є максимально наближеною до 1
листопада 2012 року. Позивач посилається
на митні декларації від 28 березня, 20
квітня, 27 квітня, 15 серпня 2012 року, тобто
митне оформлення ідентичного товару
відбулося значно раніше та не може бути
підставою для коригування митної
вартості товару, оформлення якого
здійснювалося 1 листопада 2012 року. Факт
ідентичності товару представниками
позивача не заперечувався під час
судового розгляду. Отже, з урахуванням
максимально наближеної дати у митниці
були об'єктивні та обґрунтовані
сумніви в заявленій позивачем митній
вартості, право вимагати у позивача
документального підтвердження
заниження митної вартості. Викладене
спростовує посилання позивача та
підтверджує правомірність дій митниці.

Стосовно посилання позивача на
платіжне доручення від 25 жовтня 2012 року
№ 35 суд зазначає наступне. Відповідно
до пункту 1.30 статті 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» платіжне доручення є
розрахунковим документом, який містить
доручення платника банку, здійснити
переказ визначеної в ньому суми коштів
зі свого рахунка на рахунок отримувача.
Таким чином, надане декларантом
позивача платіжне доручення в якості
підтвердження сплати за товар не
свідчить про здійснення оплати за
товар позивача, а за таких обставин не
могло бути прийнято митницею як
бухгалтерський документ, який свідчить
про сплачені кошти за товар позивача.
Суд не приймає посилання позивача на
банківську виписку від 25 жовтня 2012
року, оскільки даний документ не
надавався митниці, а тільки суду під
час судового розгляду, у зв'язку із чим
не може впливати на правомірність чи
неправомірність спірних картки
відмови та рішення відповідача.
Комерційна пропозиція, яка передбачає
20% знижку, надана декларантом ТОВ
«ВДТ-Автоматизація» не може бути
прийнята до уваги, оскільки надання
знижки та її можливий відсоток не
обумовлені контрактом. Висновків про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини взагалі
не надано позивачем.

З огляду на те, що документи надані
митному органу позивачем не в повному
обсязі, а подані документи не містять
всіх відомостей, які б підтверджували
числове значення складових вартості
товарів, в діях позивача вбачається
порушенням вимог частини 3 статті 53
Митного кодексу України.

Стосовно здійснення консультацій
між декларантом позивача та митницею
суд зазначає наступне. Відповідно до
частини 4 статті 57 Митного кодексу
України застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності. Відповідно до частин
5, 6 статті 55 Митного кодексу України
декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі. На вимогу
декларанта консультації проводяться у
письмовому вигляді. Як вбачається з
напису на зворотному боці декларації
митної вартості з декларантом позивача
були проведені усні консультації. Про
ознайомлення з декларацією митної
вартості декларантом проставлений
підпис 1 листопада 2012 року 16 год. 20 хв.
Жодних зауважень з приводу відсутності
проведення консультацій декларантом
на декларації не викладено. Листом від 7
листопада 2012 року позивач просив
митницю надати письмову інформацію про
причини неприйняття заявленої митної
вартості та провести письмові
консультації. Посилання у даному листі
на відсутність проведення попередньо
усних консультацій з декларантом
відсутні. Листом від 8 листопада 2012 року
№ 11-44/15256 митницею надана письмова
консультація. Письмова відповідь
митного органу на письмове звернення
позивача не посвідчує відсутність
консультацій взагалі митниці з
декларантом, на що посилається позивач.
З приводу посилання на те, що у листі
від 8 листопада 2012 року митниця
повідомила позивача про вже прийняте
рішення, суд зазначає, що спірне
рішення прийняте 9 листопада 2012 року, а
отже ніяким чином відповідач не міг у
листі від 8 листопада 2012 року
повідомити про його прийняття. За
змістом листа від 8 листопада 2012 року
митницею роз'яснено позивачу причини
неможливості застосування першого
методу визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене,
відповідачем в порядку частини 2 статті
71 КАС України доведена правомірність
спірних картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 9 листопада 2012 року,
внаслідок чого позовні вимоги позивача
не підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВДТ-Автоматизація» до Східної митниці
Міндоходів про визнання
неправомірними та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів від 9 листопада 2012 року №
700120801/2012/00030, рішення про коригування
митної вартості товарів від 9 листопада
2012 року № 700120801/2012/000009/1, відмовити
повністю.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 24
січня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 29 січня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Смагар С.В.