Справа № 802/4878/13-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 січня 2014 р.
Справа № 802/4878/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши
в порядку письмового провадження
матеріали справи

за позовом: Хмільницького
міськрайонного центру зайнятості
Вінницької області

до: ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
Хмільницький міськрайонний центр
зайнятості Вінницької області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
громадянка ОСОБА_1, перебуваючи на
обліку в Хмільницькому міськрайонному
центрі зайнятості, отримала допомогу
на поховання в загальній сумі 911,00 грн.
Проте, при проведенні перевірки
виявлені відомості щодо реєстрації її
як фізичної особи-підприємця, що
свідчить про зайнятість ОСОБА_1 та є
перешкодою у набутті статусу
безробітної та отриманні допомоги на
поховання. Однак, безпідставно
отримані кошти ОСОБА_1 у добровільному
порядку не погасила, що стало підставою
для звернення з позовом до суду.

В судове засідання представник
позивача не з'явився на адресу суду
надіслав заяву про розгляд справи без
його участі в порядку письмового
провадження.

Відповідач до судового засідання не
з'явилася, про причини неявки суду не
повідомила, хоча про час та дату
розгляду справи повідомлена належним
чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.19,
26).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у їх сукупності, суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала на обліку в Хмільницькому
міськрайонному центрі зайнятості як
безробітна у періоди з 28.04.2011 року по
07.02.2012 року.

05.09.2011 року ОСОБА_1 була подана довідка
за №56 для призначення і виплати
державної допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами, період надання
державної допомоги з 05.09.2011 року по
08.01.2012 року.

16 січня 2012 року ОСОБА_1 подала центру
зайнятості заяву про виплату допомоги
на поховання доньки, померлої 10.09.2011
року. Хмільницьким міськрайонний
центром зайнятості 16.01.2012 року прийнято
рішення про призначення виплати ОСОБА_1
допомоги на поховання в сумі 911,00 грн.

ОСОБА_1 звернулась в Хмільницький
міськрайонний центр зайнятості з
повідомленням від державного
реєстратора про внесення в ЄДР рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької
діяльності. Таким чином, 11.10.2013 року
стало відомо про факт реєстрації
ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця з
05.12.2011 року.

16.10.2013 року службовими особами
Хмільницького міськрайонного центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", за результатами якого
складено акт №31 (а.с. 8).

В ході проведеного розслідування
встановлено, що ОСОБА_1 під час
перебування на обліку в Хмільницькому
міськрайонному центрі зайнятості
відносилась до категорії зайнятого
населення, оскільки згідно з довідкою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
являється фізичною особою-підприємцем,
а відтак, безпідставно отримувала
кошти в якості допомоги на поховання
протягом періоду перебування на обліку
в загальному розмірі 911 грн. 00 коп.

З урахуванням висновків, зроблених у
акті розслідування №31, директором
Хмільницького міськрайонного центру
зайнятості 17.10.2013 року видано наказ №89
(а.с.9), яким ОСОБА_1 запропоновано
повернути кошти в сумі 911 грн. 00 коп.,
оскільки отримані нею незаконно.

Наказ, акт перевірки та повідомлення
про відшкодування коштів відповідач
отримала 25.10.2013 року, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.11).

При цьому суд враховує те, що наказ про
повернення коштів відповідачем не
оскаржено.

Проаналізувавши нормативно-правові
акти, що регулюють спірні
правовідносини, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 року,
який набув чинності з 01.01.2013 року,
безробітним визнаються особа віком від
15 до 70 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи.

В Україні до зайнятого населення,
відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 Закону
України "Про зайнятість населення" від
01.03.1991 № 803-XII (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Статус безробітного, згідно ч.2 ст. 43
Закону України "Про зайнятість
населення" від 05.07.2012 року, який набув
чинності з 01.01.2013 року, надається
зазначеним у частині першій цієї
статті особам за їх особистою заявою у
разі відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах Державної
служби зайнятості України, незалежно
від зареєстрованого місця проживання
чи місця перебування у порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Так, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 року,
який набув чинності з 01.01.2013 року,
гарантується право кожного на вільно
обрану зайнятість, а частиною 3 цієї ж
статті передбачено, що зайнятість
населення забезпечується шляхом
встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

Проте, обов'язковою умовою для
встановлення відносин, пов'язаних з
провадженням підприємницької
діяльності, є державна реєстрація
особи як підприємця.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців" датою
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця є дата внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця.

Стаття 46 вищевказаного Закону
передбачає, що фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Крім того, відповідальність особи за
порушення вимог законодавства з питань
соціального забезпечення на випадок
безробіття передбачена абз. 1 ч. 3 статті
36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", відповідно до якої, сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктами 6, 7 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
р. N 60/62, постановою правління
Пенсійного фонду України від 13 лютого
2009 р. N 7-1, визначено, що у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

Суд встановив, що відповідач, будучи
зареєстрованим як фізична
особа-підприємець з 05.12.2011 року,
одночасно отримувала допомогу по
безробіттю.

Однак, відповідно до частини 1 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" зайнятість - це діяльність
громадян, пов'язана із задоволенням
особистих та суспільних потреб і така,
що приносить дохід у грошовій або іншій
формі.

Пунктом "а" частини 3 статті 1 цього
Закону України "Про зайнятість
населення" визначено, що в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах,
працюючі по найму на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном, у
фізичних осіб.

Таким чином, з 05.12.2011 року відповідач
відноситься до категорії зайнятого
населення, при цьому не повідомивши
таких обставин центр зайнятості.

Відтак, відповідачем безпідставно
отримано матеріальне забезпечення, а
саме допомогу на поховання в період
перебування на обліку в Хмільницькому
міськрайонному центрі зайнятості.

Аналогічна правова позиція висвітлена
в постанові Вищого адміністративного
суду України від 12.06.2013 року у справі за
№К9991/35197/11, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2012 року у справі за №К9991/24764/11 та в
рішеннях Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012 року
у справі за №2а-2/11/2203, 10.02.2011 року у
справі №2а-4060/10/0270.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що позов підтверджений належними
доказами, а обставини, наведені у ньому,
визнаються відповідачем, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, а в матеріалах справи
відсутні докази понесених ним судових
витрат, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для такої
компенсації відповідно Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) на користь
Хмільницького міськрайонного центру
зайнятості Вінницької області в сумі
911,00 грн. (дев'ятсот одинадцять гривень 00
коп.) на р/р №0010 ГУДКСУ у
Вінницькій області, м. Вінниця МФО 802015,
, одержувач держбюджет м.
Хмільник.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бошкова Юлія Миколаївна