Справа № 815/5697/13-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5697/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Лук'янчук О.В.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю представника апелянта -
Покотило Д.Ю.,

представника позивача - Крижанівської
Н.С., директора ТОВ "Водолій-

Логістик" Пашкет О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Південної
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2013 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Водолій-Логістик" до Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
визнання протиправним та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації та надмірно сплачених
платежів, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, просить
визнати протиправним та скасувати
рішення митного органу про коригування
митної вартості товару №500060001/2013/610039/2
від 04.07.2013 року та №500060001/2013/610045/2 від
11.07.2013 року, визнання протиправним та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації №500060001/2013/00379 від
04.07.2013 року та №500060001/2013/00394 від 11.07.2013
року та стягнути з державного бюджету
України на їх користь надмірно
сплачених платежів на загальну суму
237631,87 грн., з яких мита у сумі 45698,44 грн.
та податку на додану вартість у сумі
191933,43 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
по справі, відповідач надав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанцій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове судове рішення яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
"Водолій-Логістик" зареєстроване з
03.07.2008 року Біляївською районною
державною адміністрацією Одеської
області, від 04.07.2008 року узято на облік в
ДПІ Біляївського району за № 7306,
акредитоване як суб'єкт ЗЕД в Південній
митниці /картка обліку особи №500/2012/0001243
від 28.11.2012 року, є платником мита та
платником податку на додану вартість,
свідоцтво платника ПДВ №100315803.

З матеріалів справи вбачається, що 04
липня 2013 року Південною митницею ВМО №1
м/п "Одеса-порт" Державної митної служби
України були прийняті рішення про
коригування заявленої декларантом ТОВ
"Водолій-Логістик" митної вартості за
№500060001/2013/610039/2 від 04.07.2013 року та
№500060001/2013/610045/2 від 11.07.2013 року товари, та
видано картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів
№013/00379 від 04.07.2013 року та
№013/00394 від 11.07.2013 року, що
імпортовані Позивачем відповідно до
контракту про поставку товару №02-11 від
27.01.2011 р. (із додатками 1-9 до контракту),
укладеного з компанією Тепло Teknik Tic ve San
A.S. (Туреччина), на умовах CIF UA Одеса
(а.с.25-30 т. І).

На виконання умов контракту за № 02-11
від 27.01.2011 p., укладеного Позивачем з
компанією Termo Teknik Tic ve San A.S. (Туреччина),
остання зобов'язалася поставити у
власність TOB "Водолій-Логістик" товар -
металеві радіатори, в асортименті,
кількості та за цінами визначеними у
рахунках-фактурах (інвойсах) до
контракту (а.с.31-34 т. І).

Згідно інвойсів №5359, №5360, №5361, №5373 від
18.06.2013 p., ( контракт №02-11 від 27.01.2011 р.) до
поставки затверджений товар: радіатори
панельні сталеві код УКТЗЕД 73221900, у
кількості 83549,84 кг. за ціною 87375,92 євро.
ТОВ "Водолій-Логістик" були імпортовані
вироби з чорних металів - радіатори
панельні сталеві, несекційні для
центрального опалення з неелектричним
нагрівом, виготовлені зі сплаву на
основі заліза, легуючі елементи в
легуючих кількостях не виявлені, зовні
мають лакофарбове покриття на основі
складаних поліефірів та епоксидів. В
комплект до кожного радіатора входить:
вироби для кріплення - 4 кріпильних
різьбових вироби (шурупи металеві
оцинковані), 1 кран з латуні, 1 заглушка з
латуні з гумовим кільцем, 4
циліндроподібних вироби з полімерного
матеріалу (дюбелі), насадка на
кріплення до радіаторів (виріб
складної форми), вироби зі сплаву на
основі заліза (оцинковані) для
кріплення радіаторів. TYPE 22 РККР, в
комплекті TYPE 11 PK, TYPE 33 РККРКР 629, в
комплекті з кріпленням до радіаторів.
Торговельна марка Termo Teknik, Виробник Termo
Teknik Tic ve San A.S. Країна виробництва
Туреччина.

Судом також встановлено, що відповідно
до митних декларацій № 500060001.2013.026708 від
03.07.2013 pоку та № 500060001.2013.027052 від 04.07.2013
pоку, TOB "Водолій-Логістик" звернулося до
Південної митниці м/п "Одеса-порт" щодо
митного оформлення ввезеного на митну
територію України товару, митна
вартість товару була визначена за
першим методом - ціною контракту, на
підтвердження чого одночасно з митною
декларацією надані обумовлені ст. 53
Митного кодексу України документи, які
посвідчують підстави придбання товару,
його кількісну та якісну
характеристики, містять цінове та
вартісне обґрунтування, зокрема
зовнішньоекономічний контракт №02-11
від 27.01.2011 р. (із додатками),
специфікації, рахунки-фактури (інвойс),
банківські платіжні документи; ВМД
іноземної країни №13343100ЕХ108798 від 20.06.2013
p., довідка ТПП про ціни імпорту із
Туреччини та інші. Усі додатки, надані
декларантом зазначені в графі 44 митної
декларації.

Однак, Митний орган із визначенням
митної вартості у зазначеній
вантажно-митній декларації не
погодився, та не прийняв зазначені
декларації до митного оформлення.
Визнав необхідність подання
додаткових документів, а саме; виписку
з бухгалтерської документації;
прайслисти виробника товару; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Після надання додаткових документів,
перелік яких міститься у рішенні
відповідача про коригування митної
вартості товарів №500060001/2013/610039/2 від
04.07.2013 р. митний орган застосував метод
№6 (резервний) визначення митної
вартості товару, відкоригував ціну
угоди з урахуванням комерційних умов,
внаслідок чого митна вартість товару
(радіатори панельні сталеві) склала 2,0584
дол. США за 1 кг., а загальна
скоректована вартість товару, з якої
було зроблено донарахування склала
351399,66 грн.

Рішенням про коригування митної
вартості товарів №500060001/2013/610045/2 від
11.07.2013 р. митний орган застосував
додатковий метод №6 (резервний)
визначення митної вартості товару,
відкоригував ціну угоди з урахуванням
комерційних умов. Внаслідок цього
митна вартість товару (радіатори
панельні сталеві) за вказаним рішенням
склала 1.6065 євро за кг., а загальна
скоректована вартість товару,з якої
було зроблено донарахування склала
360751,86 грн.

На підставі вказаних рішень про
коригування митної вартості
№500060001/2013/610039/2 від 04.07.2013 р.,
№500060001/2013/610045/2 від 11.07.2013 р. позивачу
було відмовлено у митному оформленні
товарів та видано картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №500060001/2013/00379 від 04.07.2013
р., №500060001/2013/00394 від 11.07.2013 р. з таких
причин: Карткою визначено, що митне
оформлення може бути здійснено за
умови коригування митної вартості
товару, подання нової МД з урахуванням
вищезазначеного Рішення про
коригування.

Після чого, з метою забезпечення
повноти оподаткування зазначеного
товару було проведено аналіз бази
даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що
рівень митної вартості автентичних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, є більшим, ніж
рішень митної вартості, який було
заявлено декларантом. Тобто, єдиним
аргументом митниці у застосуванні 6
(шостого) резервного методу замість
основного першого, є аналіз бази даних
ЄАІС ДМСУ.

Приймаючи судове рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем було не обґрунтовано
відмовлено у прийнятті митних
декларацій, митному оформленні
товарів, а тому рішення про коригування
митної вартості, та картки відмови є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 260 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього кодексу.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає оплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Статтею 265 МК України встановлено, що
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів та має право
упевнитись в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа або
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Таким чином, тільки при недотриманні
умов, вказаних в п.1, 2, 3, 4 ч. 4 ст. 267 МК
України, митницею може розглядатися
питання про послідовне застосування
інших методів визначення митної
вартості товару. У разі неможливості
застосування жодного методу (1-5), митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених ст.. 273 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ВАТ "Водолій
Логістик" укладено
зовнішньоекономічний контракт від 27
січня 2011 року з компанією Termo Teknik Tik ve San
A.S., Турція.

Згідно із умовами Контракту Продавцем
поставлено Товар - стальні радіатори.

Митна вартість товару була заявлена
шляхом подання декларації митної
вартості форми ДМВ1, за ціною договору
(метод 1) відповідно до ст.267 Митного
кодексу України, а саме: 1,3873 дол. США/кг.

Під час здійснення митного контролю у
митного органу виникли сумніви щодо
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей,
оскільки було встановлено, що рівень
заявленої митної вартості товарів
значно нижчий рівня митної вартості
товарів, інформація про які була наявна
у митному органі. Так згідно
інформації, яка міститься в базі даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України митна вартість подібних
(аналогічних товарів), митне оформлення
яких вже здійснено, є більшим - 2, 0584
дол.США/кг.

У зв'язку з цим Південною митницею було
запропоновано позивачу надати
додаткові документи на підтвердження
митної вартості, про що зроблені
відповідні записи на деклараціях
митної вартості та відмітки декларанта
про ознайомлення.

04.07.2013 декларантом (позивач по справі)
надано витребувані документи, однак
Митним органом було відмовлено
декларанту у здійсненні митного
оформлення товарів відповідно до
заявленої митної вартості та прийняті
рішення №500060001/2013/610039/2 від 04.07.2013 року
та №500060001/2013/610045/2 від 11.07.2013 року про їх
коригування, митну вартість
імпортованого позивачем товару
визначено за шостим методом, тобто
резервним методом.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 268 МК
України при застосуванні методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів за
основу береться вартість операції з
ідентичними товарами з дотриманням
умов, зазначених у цій статті. При цьому
під ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
походження; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Наступний метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів
відповідно до ч. 3 ст. 269 МК України
застосовується, якщо подібні
(аналогічні) товари ввезено приблизно в
тій же кількості і на тих же
комерційних умовах, що й оцінювані
товари.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що відповідачем
необґрунтовано застосовано метод № 6
(резервний) для визначення митної
вартості товару, оскільки в рішенні про
корегування митної вартості товару від
04.07.2013 року відповідач зазначає про те,
що у них в ЄАІС ДМСУ -є інформація про
аналогічні та подібні товари, а тому
твердження митниці про неможливість
застосування перших методів не є
обґрунтованими.

З матеріалів справи також вбачається,
що позивачем для визначення митної
вартості подавалися наступні
документи: зовнішньоекономічний
договір №02-11 від 27.01.2011 р. (із додатками),
специфікація №2 від 10.06.2011 року,
рахунки-фактури (інвойси) №5359, 5360, 5361,
5373 від 18.06.2013 року з перекладом; копія
вантажної митної декларації країни
відправлення №13343100ЕХ108798 від 20.06.2013 р.,
розрахунок ціни (калькуляція) № бн від
18.06.2013 р. сертифікат про походження
товару №0598831 від 20.06.2013 р., прайс-лист
виробника №б/н від 01.01.2013 року, та інші
документи згідно графи 44 мд
№500060001/2013/027350 від 05.07.2013 р.

Судом першої інстанції встановлено, що
підписи в інвойсах відрізняються у
зв'язку із тим, що підписантом договору
(контракту) від 27.01.2011 №02-11 має бути лише
директор, що і мало місце, у той час, як в
інвойсах від 18/06/2013 №№5359, 5360, 5361, 5373
зазначений підпис особи,
відповідальної за бухгалтерію,
відмінної від директора. Крім того у
матеріалах справи міститься копія
листа виробника із перекладом, в якому
зазначено про наявність двох різних
штампів компанії-виробника (а.с.232-233
т.І).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем було
належним чином оформлені документи, та
дотримано законодавство Євросоюзу,
Конвенції ООН про договори міжнародної
купівлі-продажу товару 1980 року. Також
укладена зовнішньоекономічна операція
має реальний зміст, не містить
пов'язаних осіб, та мети заниження
митної вартості, а подані документи
містять числові значення складових
митної вартості товарів.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про неправомірність дій
Південної митниці щодо застосування
одразу шостого (резервного) методу
визначення митної вартості товару без
послідовного застосування попередніх
п'яти, як це встановлено частиною п'ятою
статті 266 МК України, за відсутності
будь-якого обґрунтування неможливості
їх застосування в рішеннях про
визначення митної вартості товарів.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання її в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 30.01.2014
року.

Головуюча суддя:
Шевчук О.А.

Суддя:
Зуєва Л.Є.

Суддя:
Лук'янчук О.В.