Справа № 502/1488/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 502/1488/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Маслеников О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Кілійського
районного суду Одеської області від 14
червня 2013 року за адміністративним
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Кілійському районі Одеської області
про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
призначити пенсію за віком, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання дій відповідача виражених у
відмові призначити позивачу пенсію
неправомірними та зобов'язати
відповідача призначити пенсію
позивачу, починаючи з 15 квітня 2013 року.

Ухвалою Кілійського районного суду
Одеської області від 14 червня 2013 року
адміністративний позов повернуто
позивачу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову ухвалу
про направлення справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність її
задоволення.

Повертаючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовну заяву подано особою, яка не має
повноважень на ведення справи.

Проте колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду з огляду на
таке.

В ході судового розгляду встановлено,
що на підтверджень своїх повноважень
як представника, особою, яка подала
адміністративний позов, додано
довіреність видану на його ім'я
позивачем від 3 лютого 2013 року в місті
Лос-Анджелес, Сполучених Штатів
Америки, де на даний час позивач
постійно проживає.

За змістом ст. 58 КАС України
повноваження представників, які беруть
участь в адміністративному процесі на
основі договору, на здійснення
представництва в суді повинні бути
підтверджені довіреністю. Оригінали
довіреностей або засвідчені підписом
судді копії з них приєднуються судом до
справи. Довіреності або інші документи,
які підтверджують повноваження
представника і були посвідчені в інших
державах, повинні бути легалізовані в
установленому законодавством порядку,
якщо інше не встановлено міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 2 Конвенції, що скасовує
вимогу легалізації іноземних
офіційних документів 1961 року кожна з
Договірних держав звільняє від
легалізації документи, на які
поширюється ця Конвенція і які мають
бути представлені на її території. Для
цілей цієї Конвенції під легалізацією
розуміється тільки формальна
процедура, що застосовується
дипломатичними або консульськими
агентами країни, на території якої
документ має бути представлений, для
посвідчення автентичності підпису,
якості, в якій виступала особа, що
підписала документ, та, у відповідному
випадку, автентичності відбитку
печатки або штампу, якими скріплено
документ.

За змістом постанови № 2 від 6 березня
2008 року пленуму Вищого
адміністративного суду України
відповідно до статті 3 Конвенції,
єдиною формальною процедурою, яка може
вимагатися для посвідчення
автентичності підпису або якості, в
якій виступала особа, що підписала
документ, автентичності відбитку
печатки або штампа, яким скріплено
документ, є проставлення апостиля
компетентними органами держави, в якій
документ був складений.

Надана представником позивача
довіреність посвідчена апостилем,
відповідно до вимог вказаної
Конвенції, учасником якої є Україна.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного
кодексу України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 1 ст. 238 Цивільного кодексу
України представник може бути
уповноважений на вчинення лише тих
правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє

Аналіз вищенаведених правових норм
наводить на висновок, що довіреність,
посвідчена апостилем відповідно до
вимог Конвенції, учасником якої є
Україна не вимагає встановлювати
особу, яка її посвідчила.

Також судом першої інстанції
зазначено, що позов подано в порядку
адміністративного судочинства
представником позивача, якому наданою
довіреністю такі повноваження не
надано.

Водночас зміст довіреності спростовує
цей висновок суду першої інстанції,
адже в ній прямо зазначена можливість
ведення справ в адміністративних судах
(а.с. 4).

Оскільки при винесенні ухвали порушено
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції,
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України,
приходить до висновку про скасування
оскаржуваної ухвали судді і
постановлення нової ухвали з
направленням матеріалів справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду зі стадії відкриття
провадження.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити, а ухвалу
Кілійського районного суду Одеської
області від 14 червня 2013 року -
скасувати.

Постановити нову ухвалу з направленням
матеріалів справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян