Справа № 760/26700/13-а
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-838/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
м.
Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Г.О. Козленко, розглянувши в
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач 03.12.2013 звернулася до суду з
позовом, в якому просить визнати
неправомірною відмову відповідача у
перерахунку починаючи з 01.01.2012 та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до
зарплати працюючого на відповідній
посаді судді. Зобов'язати відповідача
здійснити з 01.01.2012 перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання залежно від зарплати,
працюючого на відповідній посаді
судді, тобто 86 % зарплати (посадовий
оклад плюс 70% вислуги судді
апеляційного суду Київської області), а
також виплачувати позивачу таке
щомісячне довічне грошове утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що в порядку ч.4 ст.43 ЗУ «Про
статус суддів» до 2007 року, вона
отримувала довічне утримання за місцем
роботи (Київський обласний суд). З 1
січня 2007 року нарахування та видача
вказаного утримання передано
пенсійному фонду Солом'янського району
м. Києва. В 2007 році зі зміною заробітної
плати суддів, відповідач добровільно
здійснив перерахунок щомісячного
грошового утримання, чи визнав право
позивача.

Починаючи з 1 січня 2012 року змінився
розмір і порядок нарахування довічного
утримання. Звернувшись до відповідача
з заявою і довідкою про перерахунок
довічного утримання, проте відповідач
відмовив ОСОБА_1, зазначивши, що чинним
законодавством не передбачений
перерахунок щомісячного грошового
утримання суддм у відставці у зв'язку
зі зміною заробітної плати працюючих
суддів.

Вважаючи такі дії відповідача
протиправним, для захисту своїх прав і
інтересів позивач звернулася до суду.

Представник відповідача в
установлений законом строк надав
письмові заперечення, згідно яких
пославшись на ч.4 ст.138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів», просив в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі (а.с.17).

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання не проводилось та
особи, які беруть участь у справі не
викликались. Оцінивши повідомлені
позивачем та відповідачем обставини,
дослідивши матеріали справи, керуючись
ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суд вважає
достатніми підстави для прийняття
рішення в скороченому провадженні.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачка є
суддею у відставці і відповідно до ст.43
Закону України «Про статус суддів» за
нею зберігається звання судді і такі ж
гарантії соціального захисту, як і до
виходу у відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, яка виражається у
гарантованій державою щомісячній
звільненій від сплати податків
грошовій виплаті, що забезпечує їх
належне матеріальне утримання.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом України «Про статус суддів».

Згідно з п.4 ст.43 Закону України "Про
статус суддів", судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст.37
Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Крім того, відповідно до постанови ВРУ
від 15.12.1992 "Про порядок введення в дію
Закону України" "Про статус суддів", з
подальшими змінами, в разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

На підставі цього Закону України «Про
статус суддів», діючого на час виходу
позивача у відставку, йому було
призначено щомісячне грошове
утримання судді у відставці у розмірі 86
% заробітної плати діючого судді, що не
заперечувалося відповідачем.

Після виходу позивача у відставку
набрав чинності Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 від
07.07.2010, відповідно до якого була
запроваджена нова формула обчислення
заробітної плати суддів, внаслідок
чого з 01.01.2012 розмір заробітної плати
суддів загальних судів всіх рівнів, в
тому числі й суддів Верховного суду
України, був значно підвищений в силу
положень ч.ч.3, 4 ст.129 Закону № 2453.

Одночасно, цим Законом для суддів було
введено обмеження максимального
розміру щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, який не мав перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч.5 ст.138 Закону № 2453).
Виключення із загального правила було
застосовано лише для суддів
Конституційного Суду України, за якими
було збережено право на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України (ч.4 ст.138 Закону № 2453).

Відповідно до рішення
Конституційного суду України від 03.06.2013
№3-рп/2013 визнано неконституційними:

-частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України „Про судоустрій і статус
судців" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у
редакції Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI;

-статтю 2 Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України „Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI;

-абзац другий пункту 2 розділу II
„Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Між тим, підлягає застосуванню частина
третя статті 138 Закону № 2453 в редакції
до змін, внесених Законом № 3668-УІ, а
саме: «Щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Положення Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
№2453-УІ у редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011 №3668- VI та Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011 №3668-VI, визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України вказаного рішення.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 №2453-УІ
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована, у зв'язку з тим,
що органи влади України не встановили
порядку, за яким зазначена гарантія
повинна бути дотримана.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

З врахуванням викладеного, суд вважає,
що судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати довічного грошового утримання
судді у відставці, порівняно із суддями
Конституційного Суду України.

Відповідно до ст.6.4 Європейської хартії
про статус суддів, суддя, що досяг
встановленого законом віку для виходу
у відставку з суддівської посади, яку
займав протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, вона наділена державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на основні елементи
соціального захисту, зокрема, правом на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 86
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач звернулась до УПФУ у
Солом'янському районі м. Києва із
заявою про перерахунок розміру
щомісячного грошового утримання.

Відповідач Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва у перерахунку довічного
грошового утримання позивачу
відмовило, посилаючись на те, що ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» передбачено
перерахунок та виплата грошового
утримання тільки для суддів
Конституційного Суду України з дня
виникнення права на такий перерахунок.

Згідно зі ст.130 Конституції України,
ч.4 ст.47 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів» однією із гарантій
незалежності суддів є їх належне
матеріальне та соціальне забезпечення.

Частиною 1 ст.2 КАС України зазначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтерес фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів держави влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владні
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції
України з питань, передбачених цією
статтею, Конституційний Суд України
ухвалює рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Статтею 152 Конституції України
встановлено, що закони та інші правові
акти за рішенням Конституційного Суду
України визнаються неконституційними
повністю чи в окремій частині, якщо
вони не відповідають Конституції
України або якщо було порушена
встановлена Конституцією України
процедура їх розгляду, ухвалення або
набрання ними чинності. Закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Матеріальна
чи моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Відповідач вважає, що перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання Законом № 2453 передбачений
тільки для суддів Конституційного Суду
України, що прямо суперечить
вищезазначеному рішенню
Конституційного Суду України і є не
виконанням судового рішення. Разом з
тим, наявність у Законі спеціальної
норми, що стосується суддів
Конституційного Суд України, не
скасовує інші вище зазначені норми
цього Закону, які вказують на
необхідність зміни розміру довічного
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у зв'язку із зміною розміру
заробітної плати працюючого судді.

В той же час, вимоги ст.138 Закону № 2453
не встановлюють заборони перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям апеляційної
інстанції (Київський обласний суд) у
відставці.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 має право на перерахунок її
суддівського довічного грошового
утримання у розмірі 86 відсотків від
грошового утримання судді, що працює на
відповідній посаді, тому відмова
відповідача здійснити позивачу
перерахунок щомісячного довічного
утримання судді є неправомірною.

Враховуючи ті обставини, що позивач
отримав відмову відповідача після
25.09.2013, позов до суду поданий 03.12.2013,
тобто в межах строку позовної давності,
визначеного ст. 99 КАС України, довічне
грошове утримання ОСОБА_1 підлягає
перерахунку з 01.01.2012.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх і
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для часткового задоволення
вимог позивача, зокрема з часу
винесення Конституційним Судом
України рішення №3-рп-2013, а саме з 03
червня 2013 року.

В порядку ст.94 КАС України підлягає
стягненню з Державного бюджету на
користь позивача сплачений нею судовий
збір в сумі - 34 грн 41 коп., що
підтверджується відповідною
квитанцією про його оплату.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3,
8, 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст.ст.43,
44 Закону України «Про статус суддів»,
ст.ст.129, 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», та ст.ст.2,
11, 21, 41, 69-71, 89, 94, 97,122 КАС України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання з 3
червня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва провести ОСОБА_1 перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі ст.ст.129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» з 3 червня 2013 року, з
урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі
- 34 грн 41 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня отримання її копії до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Солом'янський районний суд м. Києва.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя -
Г.О.
Козленко