Справа № 806/5427/13-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Фещук
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"16" січня 2014 р.
Справа № 806/5427/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін:

представника апелянта Забродської Т.А.

ппредставника позивача Гурман І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "19"
листопада 2013 р. у справі за позовом
Приватного підприємства "Українська
дистрибуційна система" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України третя особа:
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області про визнання
недійсними та скасування карти відмови
та рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Приватне підприємство
"Українська дистрибуційна система"
звернулось до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить: визнати недійсними та
скасувати картку відмови №101060000/2013/00668
від 26.07.2013 р. та рішення про коригування
митної вартості товарів №101060000/2013/3000563/2
від 26.07.2013 року, стягнути 6580,33 грн.
податку на додану вартість та 2008,08 грн.
ввізного мита; стягнути на користь
Приватного підприємства "Українська
дистрибуційна система" з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирської області
надмірно сплачену суму митних та інших
платежів у розмірі 8588,41 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року позов задоволено, скасовано
картку відмови Житомирської митниці
Міндоходів №101060000/2013/00668 від 26.07.2013р. та
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №101060000/2013/3000563/2 від
26.07.2013р.

Стягнуто на користь Приватного
підприємства "Українська
дистрибуційна система" з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирської області
надмірно сплачену суму митних та інших
платежів у розмірі 8588 (вісім тисяч
п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 41 (сорок
одна) коп.

Відшкодовано з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства "Українська
дистрибуційна система" судові витрати
зі сплати судового збору у сумі
розміром 183 (сто вісімдесят три) грн. 53
(п'ятдесят три) коп.

Житомирська митниця Міндоходів не
погодилася з даним рішенням суду та
подала апеляційну скаргу у якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог з тих
мотивів, що Житомирським окружним
адміністративним судом неповно
з"ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права,
у зв"язку з невірним тлумаченням і
застосуванням останніх, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував в
задоволенні апеляційної скарги,
оскільки вважають, що рішення суду
першої інстанції є законним та
справедливим.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та вчасно, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення,
причину неявки суду не повідомив,
письмові заперечення проти позову не
надіслав.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши справу та
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах, передбачених
статтею 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що між Приватним
підприємством "Українська
дистрибуційна система" та фірмою PROFILE
VOX Sp. z o.o. Sp. k.,ul. Gdyсska 143, 62-004 Czerwonak k.Poznania,
Польща укладено прямий
зовнішньоекономічний Контракт № 03/2009
від 26.02.2009 р. (далі - Контракт) щодо
поставки товару (вироби з ПВХ) у
відповідності до специфікації, на
умовах FCA Czerwonak. Специфікації, що
містять докладний опис товару і його
ціну, є додатками до цього Контракту.
Відповідно до пункту 4 параграфу 2 (ціна)
Контракту в ціну товару включена
вартість тари, упакування і маркування,
а також вартість митного оформлення.

Для митного оформлення товарів
позивачем було надано до Житомирської
митниці вантажну митну декларацію
№101060000/2013/012594 від 26.07.2013 р., в якій
приватне підприємство "Українська
дистрибуційна система" визначило митну
вартість товару за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів які імпортуються, а також
надало на підтвердження заявленої
митної вартості товару наступні
товаросупровідні документи: контракт
№03/2009 від 26.02.2009 р. з додатками;
рахунок-фактуру №139300423 від 22.07.2013 р.;
експортну ВМД; CMR; довідку про
транспортно-заготівельні витрати; ДМВ;
прайс-лист від 25.10.2012 р.; листи від
виробника; прайс-листи від 17.10.2012 р. та
від 01.03.2013 р.; специфікацію № 85 від 17.10.2012
р. до контракту № 03/2009 від 26.02.2009 р.;
специфікацію № 91 від 25.02.2013 р. до
контракту № 03/2009 від 26.02.2009 р.;
комерційні пропозиції від 17.10.2012 р. та
від 25.02.2013 р.; виписки з бухгалтерської
документації.

За результатами розгляду поданих
приватним підприємством "Українська
дистрибуційна система" до Житомирської
митниці документів на митне оформлення
товару, поставленого відповідно до
умов вищевказаного Контракту позивачу
було відмовлено в прийнятті митної
декларації №101060000/2013/012594 від 26.07.2013 р. та
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300563/2
від 26.07.2013 р. та запропоновано подати
додаткові документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товару,
вказані в рішенні про коригування
митної вартості товарів та сплатити
платежі в повному обсязі.

Підставою для відмови в оформленні
митної декларації за ціною контракту
та прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів стало те, що
заявлена декларантом митна вартість
товару не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у ч.2 ст.53
МКУ, подані для митного оформлення,
містять розбіжності (контракт та
специфікації до контракту, завірені
однією особою, проте підписи
відрізняються; відповідно до поданих
документів встановлено, що товар
надходить під торговою маркою "VOX", дана
торгівельна марка використовується
одержувачем, хоча ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних та є умовою
продажу оцінюваних товарів не
надавався), відомості використані
декларантом не підтверджені
документально, а також у зв'язку з
неподанням декларантом на письмову
вимогу митного органу відповідно до ч.3
ст.53 Митного кодексу України (далі - МК
України) додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. За інформацією, яка
наявна у митного органу, вартість
схожих товарів є вищою в порівнянні з
митною вартістю оцінюваних товарів.
Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
відповідно до вимог ст.59-64 МКУ. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а і 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методи 2 в і 2 г - у зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях МД № 101060000/2013/010307 від 21.06.2013 р.,
№ 101060000/2013/008612 від 27.05.2013 р., №
101060000/2013/008161 від 18.05.2013 р., № 101060000/2013/011664
від 12.07.2013 р. з урахуванням коригувань
на обсяг партії товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначеним
Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 р. Джерело інформації: інформація
цінової бази ЄАІС ДМСУ щодо товарів
митне оформлення яких уже здійснено, МК
України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, прийшов до висновку, що
рішення Житомирської митниці про
коригування митної вартості товарів
№101060000/2013/3000563/2 від 26.07.2013 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації
№ 101060000/2013/00668 від 26.07.2013 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або повноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування (ч.1, 2 ст.53 МК
України).

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у ч.2 цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Судом встановлено, що позивачем надано
Житомирській митниці для митного
оформлення імпортованого товару
документи, передбачені ч.2 ст.53 МК
України.

Подані документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товару
за ціною договору згідно з вимогами
частин 4,5 статті 58 вказаного кодексу.

Частиною 5 статті 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

У зв'язку з викладеним суд приходить до
висновку, що відповідач порушив вимоги
ст.53 МК України та безпідставно вимагав
надання додаткових документів.

Згідно ч.1 ст.54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною 6 статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами 3-8 статті 57 МК України
визначено, що кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями ст. ст.59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. ст.59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст.62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст.63 цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених ст.64
цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заперечення на позовну
заяву представник Житомирської
митниці зазначив, що підставою для
відмови в оформленні митної декларації
за ціною контракту та прийняття
рішення про коригування митної
вартості стало те, що заявлена
декларантом митна вартість товару не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи подані для митного
оформлення, містять розбіжності
(контракт та специфікації до контракту,
завірені однією особою, проте підписи
відрізняються; відповідно до поданих
документів встановлено, що товар
надходить під торговою маркою "VOX", дана
торгівельна марка використовується
одержувачем, хоча ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних та є умовою
продажу оцінюваних товарів не
надавався) вказані банківські
реквізити відмінні від тих, що
зазначені у зовнішньоекономічному
договорі, та у зв'язку з неподанням
позивачем на письмову вимогу митного
органу додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Отже, зі змісту оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості
товарів вбачається, що єдиною
підставою для прийняття такого
рішення, було невизнання відповідачем
заявленої позивачем митної вартості, а
також неможливості, на думку
відповідача, використання основного
методу визначення митної вартості,
зважаючи на ненадання позивачем,
висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Однак, як видно з доданих до матеріалів
справи документів, жодних розбіжностей
або ознак підробки в наданих
декларантом (позивачем) документах при
підтвердженні митної вартості
виявлено не було, а також надані
документи містять всі необхідні дані.

Проте, незважаючи на таке, відповідачем
було винесено рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів з
посиланням на те, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору, оскільки
документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК
України містять розбіжності (контракт
та специфікації до контракту, завірені
однією особою, проте підписи
відрізняються; відповідно до поданих
документів встановлено, що товар
надходить під торговою маркою "VOX", дана
торгівельна марка використовується
одержувачем, хоча ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних та є умовою
продажу оцінюваних товарів не
надавався), а також з неподанням
митному органу відповідно до ч.3 ст.53
МКУ додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Таким чином, позивачем на вимогу
митного органу були надані всі
документи на підтвердження митної
вартості ввезеного товару і у
витребуванні висновку про якісні та
вартісні характеристики товару
підготовленого спеціалізованими
експертними організаціями не було
підстав (заявлений товар відповідно до
Контракту № 03/2009 від 26.02.2009 р.
неодноразово декларувався і митна
вартість за ціною контракту була
підтверджена митним органом), однак
такі документи не були взяті
відповідачем до уваги без
обґрунтованого пояснення причин із
посиланням на норми чинного
законодавства.

Згідно з п.2 ст.VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947 року),
оцінка імпортованого товару для митних
цілей повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості. Під "дійсною
вартістю" слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи подібний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
конкуренції.

Аналогічне положення мітить п.7 ч.2 ст.64
МК України, згідно якого митна вартість
імпортних товарів не визначається на
підставі довільної чи фіктивної
вартості.

Так, приймаючи рішення про коригування
митної вартості імпортованого
позивачем товару за шостим (резервним)
методом, що збільшило загальну
вартість митний орган не вказав, яким
чином митна вартість товару була
визначена саме в такому розмірі, які
складові вплинули на формування такої
вартості, та не навів жодних
розрахунків, за якими митним органом
було визначено таку вартість товару,
проте як позивачем в свою чергу було
надано митному органу та до матеріалів
справи всі витребовувані в нього
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості товару за
ціною договору.

Наведені митним органом твердження
щодо необхідності коригування митної
вартості як зазначено вище є
безпідставними. Інших обґрунтованих
розбіжностей, що впливають на
визначення митної вартості товарів
відповідач не встановив. Не навів
відповідач і обставин які числові
значення складових заявленої
позивачем митної вартості товарів не
підтверджуються. В ході проведення
митного контролю відповідачем також не
було встановлено, що позивачем
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів,
або невірно визначено митну вартість
товарів.

Відтак, всупереч ч.2 ст.72 КАС України
відповідач не навів обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Житомирської митниці щодо
вартості імпортованого товару, а також
не наведено будь-яких обставин, які б
перешкоджали визначенню митної
вартості товару за ціною договору, а
також не вказано жодних обґрунтованих
причин, які могли б слугувати підставою
для визначення митної вартості товару
за іншим, ніж основний, методом.

Відповідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, що оскаржуване
рішення Житомирської митниці про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/3000563/2 від 26.07.2013 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації
№ 101060000/2013/00668 від 26.07.2013 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що після проведення
митного оформлення вантажів, увезених
позивачем, митні платежі (податки),
сплачені за відповідною ВМД, були
перераховані до Державного бюджету
України. Відповідачем Житомирською
митницею не заперечується, що
донарахована сума становить 8588,41 грн.
(надмірний платіж у розмірі сплаченого
мита в сумі 2008,08 грн. та податку на
додану вартість у сумі 6580,33 грн.).

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "19"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "16" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Українська
дистрибуційна система"
вул.Баранова,89,м.Житомир,10001

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області вул. 1-го
Травня,24,м.Житомир,10008