Справа № 809/1647/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Справа №
12086/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл. на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17.07.2013р. у
адміністративній справі за позовом
Суб’єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі Івано-Франківської обл. (яка в
подальшому була реорганізована в
Державну податкову інспекцію у
Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл.) про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення порядку
проведення розрахункових операцій за
товари (послуги),-

В С Т А Н О В И Л А:

02.09.2010р. позивач Суб’єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа /СПД/ ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати рішення відповідача
Державної податкової інспекції /ДПІ/ у
Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл. № від
20.05.2010р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій (а.с.4-5).

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
17.07.2013р. заявлений позов задоволено
частково; визнано протиправним та
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 20.05.2010р. до ОСОБА_2 в розмірі 7870 грн.;
стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача 03 грн. 40 коп.
судового збору (а.с.204-210).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржила
відповідач ДПІ у Галицькому районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл., яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову суду та прийняти нове
рішення по справі, яким у задоволенні
заявленого позову відмовити (а.с.217-218).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що судом під час розгляду справи не
враховано факту відсутності обліку
товарів, отриманих позивачем по
накладних №№ 25, 26 від 15.10.2009р., у книзі
доходів і витрат. Також вина позивача у
вчиненні правопорушення доведена
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.164-1 КУпАП. За таких обставин позивач
в порушення вимог Закону України Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не вів облік товарних запасів
на складі та/або за місцем їх
реалізації, здійснював продаж товарів,
не відображених в обліку.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції,
19.05.2010р. ревізорами ДПА в
Івано-Франківській обл. проведена
перевірка належної позивачу
господарської одиниці - магазину
«Технолюкс», що розташований по
вул.Коновальця, 4 у м.Галичі
Івано-Франківської обл., щодо
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів, ліцензій, за результатами
якої складено Акт перевірки №
903373/2308/НОМЕР_2 від 19.05.2010р. (а.с.17-18).

Проведеною перевіркою встановлені
порушення вимог п.12 ст.3, п.6 ст.9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Порядку ведення
книги обліку доходів та витрат, затв.
постановою КМ України № 126 від 26.09.2001р.,
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затв. наказом ДПА України № 12
від 21.04.1999р.

Останні полягають у порушенні порядку
ведення обліку товарів на суму 3935 грн.
за місцем їх реалізації, здійсненні
продажу товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, невідображенні
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації у книзі обліку доходів та
витрат (а.с.151).

На підставі вказаного акта перевірки
ДПІ у Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл. винесено
рішення № від 20.05.2010р. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 7870 грн. (а.с.7).

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
представленими доказами не
підтверджується факт порушення
позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»; під час перевірки ревізорами
перевірено книгу обліку доходів і
витрат іншої особи, яка також здійснює
підприємницьку діяльність у магазині -
СПД ОСОБА_2, а тому висновки перевірки
не можна вважати достовірними.

За таких обставин спірне рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій винесено податковим органом
протиправно.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки вони ґрунтуються
на фактичних обставинах справи та
відповідають приписам чинного
законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі ст.6 зазначеного Закону облік
товарних запасів фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб, які здійснювали підприємницьку
діяльність за спрощеною системою
оподаткування відповідно до Указу
Президента України № 727/98 від 03.07.1998р.
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (чинного на час
виникнення спірних відносин).

Натомість суб'єкти підприємницької
діяльності - фізичні особи, які
перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог п.12
ст.3 та ст.6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» були зобов'язані вести облік
товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Із урахуванням наведеного слідує, що
оскільки на час проведення
розглядуваної перевірки позивач СПД
ОСОБА_2 перебував на спрощеній системі
оподаткування (а.с.95), він був
звільнений від обов'язку ведення
обліку товарних запасів за місцем
реалізації.

Разом з тим, СПД ОСОБА_2 зобов'язаний був
вести книгу обліку доходів та витрат;
такий обов'язок передбачений Порядком
ведення книги обліку доходів і витрат,
затв. постановою КМ України № 1269 від
26.09.2001р., Інструкцією про прибутковий
податок з громадян, затв. наказом ДПА
України № 12 від 21.04.1999р.

Оскільки судом першої інстанції
достовірно з'ясовано, що під час
проведеної перевірки ревізорами
відповідача помилково досліджено
книгу обліку доходів і витрат № 380, яка
належить СПД ОСОБА_2 (а.с.20-21), тому
висновки податкового органу про
недотримання позивачем порядку
ведення книги обліку доходів і витрат
не можна вважати обґрунтованими.

За таких обставин рішення ДПІ у
Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій не ґрунтується на вимогах
закону, а тому підлягає скасуванню.

Подальше дослідження належної книги
обліку доходів і витрат № 531 та
встановлення вже під час судового
розгляду порушень порядку її ведення
виходить за межі проведеної перевірки
і на протиправність прийнятого рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій не впливають.

В частині доводів апелянта про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.164 КУпАП колегія суддів враховує,
що згідно ч.4 ст.72 КАС України вирок суду
в кримінальній справі або постанова
суду у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Диспозиція наведеної правової норми
вказує на те, що обов'язковими для суду,
який розглядає справу, є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок. Разом із тим розглядувана
норма встановлює межі обов'язковості
зазначених різновидів судових рішень
для адміністративного суду, що
розглядає конкретну адміністративну
справу. Така обов'язковість
поширюється лише на те питання, чи мало
місце певне діяння та чи вчинене воно
особою, щодо якої постановлено
відповідний вирок або прийнято
постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння
особи, наведена у вироку в кримінальній
справі або постанові про
адміністративний проступок (тобто
застосування тих чи інших правових
норм до відповідної поведінки), не є
обов'язковою для адміністративного
суду.

Висновки та оцінки іншого суду щодо
правомірності поведінки особи, її
винуватості у вчиненні правопорушення
тощо не позбавляють адміністративний
суд, який розглядає по суті справу,
предмет якої пов'язаний із
відповідними діяннями цієї особи,
права надати їм власну оцінку.

Доводи апелянта в іншій частині
апеляційної скарги на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та оцінюючи
обставини справи в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ДПІ у Галицькому районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській обл. № від
20.05.2010р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій винесено
протиправно, через що заявлений позов
підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській обл. на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
17.07.2013р. у адміністративній справі №
809/1647/13-а залишити без задоволення, а
вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька