Справа № 2а-11309/11/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/41739/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 листопада 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року у справі за позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Києві до
Територіального управління
Держнаглядохоронпраці України по
Київській області та м.Києву, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-будівельна компанія",
ОСОБА_4 про скасування акту
розслідування нещасного випадку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2011 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року відмовлено в позові Управлінню
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Києві до
Територіального управління
Держнаглядохоронпраці України по
Київській області та м.Києву про
скасування акту розслідування
нещасного випадку.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 16 березня 2007 року в
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, розбігся і стрибнув у бік
паркінгу в результаті чого настала
смерть ОСОБА_5, який працював на ТОВ
«Інвестиційно-Будівельна Компанія».

За наслідками проведеного
спеціального розслідування нещасного
випадку комісією складено
відповідний акт за формою Н-5,
затверджений начальником
територіального управління
Держнаглядохоронпраці України по
Київській області та м. Києву.

За зверненням матері потерпілого
ОСОБА_4 та на підставі наказу
начальника Територіального управління
Держгірпромнагляду по Київській
області та м. Києву від 18 серпня 2009 р. №
176, комісією з повторного спеціального
розслідування здійснено додаткові
дослідження зазначеного вище випадку у
період з 18 серпня 2009 по 25 січня 2010 р. та
за результатами складено Акт
повторного спеціального розслідування
нещасного випадку із смертельним
наслідком форми Н-5 (далі Акт від 25.01.2010
р. форми Н-5).

Як зазначено в Акті від 25.01.2010 р. форми
Н-5, а саме п. 6.2 комісія із повторного
спеціального розслідування не
погоджується з висновками попередньої
комісії щодо експерименту, пов'язаному
з визначенням вільного падіння тіл в
повітряному просторі.

Саме не погоджуючись з п. 6.2 названого
акту позивач звернувся з відповідним
позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з Акту № 1 від 25.01.2010 форми Н-1, в
якому зазначено, що нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом, тобто
зафіксовано порушення комісією з
розслідування при розслідуванні
нещасного випадку та складення Акту
від 03.05.2007 р. форми Н-5 п. 13 Постанови №
1112, відповідно до якого комісія
зобов'язана, крім іншого, з'ясувати
обставини і причини нещасного випадку.

Відповідно до п. 18 «Положенням про
Державний комітет України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду» не визнаються
пов'язаними з виробництвом нещасні
випадки, що сталися з працівниками: за
місцем постійного проживання на
території польових і вахтових селищ;
під час використання ними в особистих
цілях транспортних засобів, машин,
механізмів, устаткування,
інструментів, що належать або
використовуються підприємством (крім
випадків, що сталися внаслідок їх
несправності); унаслідок отруєння
алкоголем, наркотичними засобами,
токсичними чи отруйними речовинами, а
також унаслідок їх дії (асфіксія,
інсульт, зупинка серця тощо), за
наявності відповідного медичного
висновку, якщо це не пов'язане із
застосуванням таких речовин у
виробничих процесах чи порушенням
вимог безпеки щодо їх зберігання і
транспортування або якщо потерпілий,
який перебував у стані алкогольного,
токсичного чи наркотичного сп'яніння,
до нещасного випадку був відсторонений
від роботи відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства або колективного
договору; у разі підтвердженого
відповідним медичним висновком
алкогольного, токсичного чи
наркотичного сп'яніння, не зумовленого
виробничим процесом, яке стало
основною причиною нещасного випадку за
відсутності технічних та
організаційних причин його настання;
під час скоєння ними злочину, що
встановлено обвинувальним вироком
суду; у разі смерті або самогубства
(крім випадків, зазначених у пункті 15
цього Порядку).

Як встановлено судами, в матеріалах
попередньої комісії не вказано, у
відповідності з яким
нормативно-правовим, або іншим
документом проводився експеримент із
скидання з висоти мішків з піском,
оскільки комісія із попереднього
розслідування не мала таких
повноважень. Проведеним експериментом
попередньою комісією не прийняті до
уваги щільність тіла людського
організму і його одягу в порівнянні з
мішками наповненими піском, а також
атмосферні умови та переміщення
повітряних мас, що встановити таким
експериментом неможливо.

Крім того, попередньою комісією також
не встановлено, що ОСОБА_5, який
перебував в стані алкогольного
сп'яніння, до нещасного випадку було
відсторонено від роботи відповідно до
вимог правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства або
колективного договору. Крім цього, не
підтверджено попередньою комісією
відсутність технічних та
організаційних причин настання
нещасного випадку.

Тобто, відповідач діяв в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а прийняті
рішення є законними.

Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
спори щодо суми страхових внесків, а
також щодо розміру шкоди та прав на її
відшкодування, накладення штрафів та з
інших питань вирішуються в судовому
порядку.

Як вірно зазначено судами попередніх
інстанцій, позов, з яким Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
звернулось до суду не є спором щодо
суми страхових внесків, а також щодо
розміру шкоди та прав на її
відшкодування, накладення штрафів.

Відповідно до п. 59 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою КМ України №
1112 від 25 серпня 2004 року, у разі незгоди
роботодавця, потерпілого або члена
його сім'ї чи особи, яка представляє
його інтереси, із змістом
затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1
(або форми НПВ) рішення спеціальної
комісії може бути оскаржено у судовому
порядку.

Окрім того, пункт 58 Порядку передбачає,
що у разі незгоди з висновками
спеціальної комісії щодо обставин та
причин нещасного випадку керівник
Держнаглядохоронпраці або його
територіального органу має право
призначати повторне (додаткове)
спеціальне розслідування такого
випадку спеціальною комісією в іншому
складі і за результатами її роботи
скасувати висновки попередньої
спеціальної комісії. Таким чином,
законодавством визначено конкретний
механізм щодо оскарження обставин та
причин нещасного випадку.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджує висновок апеляційного
суду про те, що правом оскарження в
судовому порядку акту спеціального
розслідування нещасного випадку від 31
серпня 2005 року (форма Н-5) наділені
роботодавець, потерпілий або член його
сім'ї чи особа, яка представляє його
інтереси. Оскільки, права на звернення
до адміністративного суду з позовом
про оскарження зазначених актів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України законом не надано,
позивач не мав права звертатись до суду
з даним позовом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджує висновок апеляційного
суду щодо відсутності правових підстав
для задоволення позовних вимог
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Києві. Доводи
касаційної скарги висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Києві залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: