Справа № 809/3567/13-а
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р.
Справа № 809/3567/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Третяк В.Р.,

за участю: представника позивача
Аверкової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Прокурора Городенківського району
Івано-Франківської області до
Городенківської районної ради про
визнання незаконним та скасування
рішення № 362-18/2013 від 27.09.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Городенківського району
Івано-Франківської області звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Городенківської районної ради про
визнання незаконним та скасування
рішення № 362-18/2013 від 27.09.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
проведеною прокуратурою
Городенківського району перевіркою
встановлено, що вісімнадцятою сесією
шостого демократичного скликання
Городенківської районної ради
прийнято рішення № 362-18/2013 від 27.09.2013
року «Про звернення до Верховної ради
України з вимогою про невідкладний
розгляд та прийняття Закону України
«Про порядок імпічменту Президента
України». Після прийняття, вказане
рішення опубліковане в газеті «Край».
Дане рішення прийняте з порушенням
вимог Конституції України та чинних
законів України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав викладених в позовній заяві,
просила визнати незаконним та
скасувати оскаржуване рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, хоча про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином.
На адресу суду направив клопотання про
розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника, просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши позовну заяву,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані докази, суд
вважає, що позовні вимоги є
обгрунтованими та підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вісімнадцятою
сесією шостого демократичного
скликання Городенківської районної
ради прийнято рішення № 362-18/2013 від
27.09.2013 року «Про звернення до Верховної
ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
Закону України «Про порядок імпічменту
Президента України».

Після прийняття, вказане рішення
опубліковане в газеті «Край».

Відповідно до ст.140 Конституції
України, місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Статтею 25 Закону №280/97-ВР
встановлено, що сільські, селищні,
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

Водночас, згідно ч.1 ст.59 Закону
№280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Правовий статус депутата
сільської, селищної, міської, районної
у місті, районної, обласної ради (далі -
місцева рада) як представника
інтересів територіальної громади,
виборців свого виборчого округу та
рівноправного члена місцевої ради,
гарантії депутатської діяльності та
порядок відкликання депутата місцевої
ради регламентується Законом України
"Про статус депутатів місцевих рад" від
11.07.2002 №93-IV (далі - Закон №93-IV).

Законом №93-IV визначено право
депутата місцевої ради на депутатське
звернення, депутатський запит,
депутатське запитання.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №93-IV,
депутатське звернення - викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону №93-IV,
місцеві органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи, а також керівники
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, до яких звернувся
депутат місцевої ради, зобов'язані у
десятиденний строк розглянути
порушене ним питання та надати йому
відповідь, а в разі необхідності
додаткового вивчення чи перевірки дати
йому відповідь не пізніш як у місячний
строк.

Депутат місцевої ради може взяти
участь у розгляді свого звернення, про
дату якого місцеві органи влади
повинні повідомити його завчасно, але
не пізніше як за п'ять календарних днів.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №93-IV,
у разі невдоволення результатами
розгляду свого звернення або ухилення
посадовими особами від вирішення
порушеного питання, депутат місцевої
ради має право внести депутатський
запит відповідно до статті 22 Закону
України "Про статус депутатів місцевих
рад".

Згідно з ч.1 ст.21 Закону №93-IV,
депутатський запит - це підтримана
радою вимога депутата місцевої ради до
посадових осіб ради і її органів,
сільського, селищного, міського голови,
керівників підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, які розташовані або
зареєстровані на відповідній
території, а депутат міської (міста
обласного значення), районної, обласної
ради - також до голови місцевої
державної адміністрації, його
заступників, керівників відділів і
управлінь з питань, які віднесені до
відання ради.

Статтею 22 Закону №93-IV
встановлено, що строк надання
відповіді на запит депутата місцевої
ради визначається місцевою радою.
Офіційна відповідь надається у
письмовій формі відповідній раді та
депутату місцевої ради. Якщо запит з
об'єктивних причин не може бути
розглянуто у встановлений радою строк,
то орган або посадова особа зобов'язані
письмово повідомити раді та депутатові
місцевої ради, який вніс запит, і
запропонувати інший строк, який не
повинен перевищувати один місяць з дня
одержання запиту. Відповідь на запит у
разі необхідності розглядається на
пленарному засіданні ради (ч.4 ст.22
Закону №93-IV).

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону №93-IV,
депутат місцевої ради має право надати
оцінку відповіді на свій запит. За
результатами відповіді на
депутатський запит може бути проведено
обговорення, якщо на цьому наполягає не
менше 1/4 присутніх на засіданні
депутатів місцевої ради. Посадових
осіб, до яких звернуто запит, своєчасно
інформують про дату та час обговорення
відповіді на запит радою. Вони або
уповноважені ними особи мають право
бути присутні на цьому засіданні ради.

Згідно з ч.2 ст.21 Закону №93-IV,
депутатське запитання - це засіб
одержання депутатом місцевої ради
інформації або роз'яснення з тієї чи
іншої проблеми. Відповідь на запитання
може бути оголошено на сесії ради або
дано депутату місцевої ради в
індивідуальному порядку. Запитання не
включається до порядку денного сесії,
не обговорюється і рішення по ньому не
приймається.

Виходячи з наведеного,
законодавець розмежовує поняття
"депутатське звернення", "депутатський
запит", "депутатське запитання", вони не
є тотожними за своєю правовою природою
та юридичними наслідками їх
реалізації.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України гарантовано, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З вказаною статтею Конституції
України кореспондуються положення
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування від 15.10.1985,
ратифікованою Законом України "Про
ратифікацію Європейської хартії
місцевого самоврядування" від 15.07.1997
№452/97-ВР, якою передбачено, що головні
повноваження і функції місцевих
властей визначаються конституцією або
законом. Однак це положення не
перешкоджає наділенню місцевих
властей повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону.

Місцеві власті в межах закону
мають повне право вільно вирішувати
будь-яке питання, яке не вилучене із
сфери їхньої компетенції і вирішення
якого не доручене жодному іншому
органу.

З аналізу вищенаведених норм, суд
приходить до висновку, що жодним
Законом України не вимагається
здійснення додаткових процедур для
направлення депутатського звернення
(схвалення тощо). У випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення,
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування. Схвалення
звернення депутатів не належить до
компетенції місцевої ради.

Такі висновки суду відповідають
приписами ст.13 Закону №93-IV.
Недотримання зазначених вимог може
призвести до порушення прав депутатів,
гарантованих Законом України "Про
статус депутатів місцевих рад".

Крім того, відповідно до ст.2
Закону №280/97-ВР, місцеве самоврядування
в Україні - це гарантоване державою
право та реальна здатність
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища,
міста - самостійно або під
відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Статтею 1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно вимог п.1 ч.І ст. 19 Закону України
«Про прокуратуру» предметом нагляду
за додержанням і застосуванням законів
є, в тому числі, відповідність актів,
які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Частиною 2 ст.19 Закону передбачено, що
виконання законів проводиться за
заявами та іншими повідомленнями про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора.

Згідно вимог п.п.1,2 частини 5 цієї
статті 23 Закону України «Про
прокуратуру» у разі відхилення
подання прокурора в цілому чи частково
або неповідомлення прокурора про
результати розгляду подання, а також
якщо подання не вносилося, прокурор
може звернутися до суду щодо визнання
незаконним нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах
Конституції і законів України.

Загальна та виключна компетенція
місцевих рад визначена положеннями
ст.ст. 10, 25, 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно ч. 2 ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», обласні та районні ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Статтею 103 Конституції України
передбачено, що Президент України
обирається громадянами України на
основі загального рівного і прямого
виборчого права шляхом таємного
голосування строком на п'ять років.

Відповідно до вимог ст. 111 Конституції
України Президент України може бути
усунений з поста в порядку імпічменту
лише рішенням пленарного засідання
Верховної ради України у складі не менш
як трьома четвертями її
конституційного складу.

Статтями 76, 90 Конституції України
визначено, що конституційний склад
Верховної ради України обирається
громадянами України на основі
загального рівного і прямого виборчого
права шляхом таємного голосування
строком на п'ять років. Право щодо
дострокового припинення повноважень
Верховної ради України покладено
виключно на Президента України.

Крім того порядок призначення
позачергових виборів Верховної ради
України чітко регламентується
положеннями Закону України «Про
вибори народних депутатів в Україні».

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26.03.2002 року, яким
визначено політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, такі
є представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно виирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання місцевого значення, тобто такі,
які пов"язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено Конституцією
України та Законами України.

Виключний перелік повноважень
районних рад передбачений ст.43 ЗУ "Про
місцеве самоврядування в Україні", а
тому приймаючи рішення про звернення
до Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України»,
Городенківська районна рада вийшла за
межі своїх повноважень та порушила
вимоги ст.19 Конституції України.

Зі змісту частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб з
мотивів невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.

На підставі системного аналізу
зазначених вище законодавчих актів,
суд приходить до висновку, що міські
ради як органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст вирішують не
будь-які питання суспільного життя, а
лише питання місцевого значення,
віднесені Конституцією та законами до
їхньої компетенції.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України та ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано будь-яких
доказів, а також не наведено будь-яких
обґрунтувань, які б спростовували
обґрунтування позиції позивача, а тому
адміністративний позов слід
задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки, згідно ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" сторони звільнені
від сплати судового збору, а також за
відсутності витрат пов'язаних із
залученням свідків та проведенням
судових експертиз, суд не вирішує
питання про розподіл судових витрат.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Городенківської
районної ради №362-18/2013 "Про звернення до
Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту ЗУ "Про порядок імпічменту
Президента України".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя:
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 17.01.2014 року.