Справа № 824/2342/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2342/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Левицький
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Чернівецької митниці Міністерства
доходів та зборів України на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Чернівецького міського центру
зайнятості до Чернівецької митниці
Міністерства доходів та зборів України
про стягнення виплаченої допомоги по
безробіттю в сумі 735,11 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
Чернівецької митниці Міністерства
доходів та зборів України про
стягнення виплаченої допомоги по
безробіттю в сумі 735,11 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністартивного суду від 11 листопада
2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції -без змін з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи
згідно Наказу Державної митної служби
України №107-к від 25.01.2012 р. «По особовому
складу Чернівецької обласної митниці»
за порушення Присяги державного
службовця, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про державну службу»
припинено перебування ОСОБА_2 на
державній службі в митних органах з
26.01.2012 р.

Згідно наказу Державної митної служби
України №1925-К від 01.10.2012 р. на підставі
постанови Чернівецького окружного
адміністративного суду від 07.09.2012 року
ОСОБА_2 поновлено на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№5 митного поста «Вадул-Сірет»
Чернівецької обласної митниці з 27.01.2012
р.

За період перебування на обліку в
Чернівецькому міському центрі
зайнятості з 19.06.2012 р. по 13.06.2013 р. ОСОБА_2
було нараховано та виплачено допомогу
по безробіттю на загальну суму 34169,12
грн.

У зв'язку з поновленням ОСОБА_2 на
роботі за рішенням Чернівецького
окружного адміністративного суду,
29.07.2013 р. директором Чернівецького
міського центру зайнятості на підставі
п. 4. ст. 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» прийнято наказ № 261,
відповідно до якого зобов'язано
працівників центру зайнятості вжити
заходів щодо повернення коштів
Чернівецькою обласною митницею,
витрачених на виплату допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 за період
перебування його на обліку, як
безробітного в сумі 34169,12 грн.

31.07.2013 р. позивач надіслав відповідачу
претензію, в якій запропонував
добровільно повернути суму
виплаченого забезпечення (допомоги по
безробіттю), яку було нараховано та
виплачено безробітному ОСОБА_2 на
загальну суму 34169,12 грн.

Чернівецькою митницею Міндоходів
листом від 14.08.2013 р. повідомлено
позивача про те, що претензія підлягає
задоволенню частково. Кошти в частині
присудженої заробітної плати ОСОБА_2 за
вимушений прогул перераховані на
вказаний у претензії рахунок,
відповідно поданої ОСОБА_2 заяви, в сумі
33434,01 грн. В частині відшкодування решти
суми (735,11 грн.) запропонували позивачу
звернутись до ОСОБА_2, так як саме ним
вчасно не повідомлено Чернівецький
міський центр зайнятості про
поновлення його на роботі ще 01.10.2012 р.

У зв'язку із несплатою в добровільному
порядку Чернівецькою митницею
Міндоходів всієї суми, яка зазначена у
претензії, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом.

Суд першої інстанції, при ухваленні
постанови та задовольняючи позовні
вимоги виходив з наступного.

Згідно з ст. 22 Закону № 1533-ІІІ право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу мають застраховані
особи, визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до ст. 23 Закону № 1533-ІІІ
застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 22 цього Закону,
розмір допомоги по безробіттю
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу.

Одноразова виплата допомоги по
безробіттю для організації
безробітним підприємницької
діяльності здійснюється у розмірі
допомоги по безробіттю, нарахованої
відповідно до цієї статті, у розрахунку
на рік.

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.12.2000 р. за № 915/5136
застрахованим особам - найманим
працівникам; особам, які виконують
роботи (надають послуги) згідно з
цивільно-правовими договорами
здійснювали підприємницьку або іншу
діяльність; військовослужбовцям
Збройних Сил України, Державної
прикордонної служби України,
внутрішніх військ, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законів України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки
України, Державної спеціальної служби
транспорту, особам рядового і
начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органів внутрішніх
справ, органів і підрозділів
цивільного захисту, особам
начальницького складу податкової
міліції, а також особовому складу
воєнізованих аварійно-рятувальних
служб (формувань), створених відповідно
до законодавства на постійній основі
(далі - військовослужбовці), крім
військовослужбовців строкової служби,
фізичним особам - підприємцям, особам,
які забезпечують себе роботою
самостійно, а у випадках, передбачених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", іншим особам (громадянам
України, іноземцям, особам без
громадянства, які постійно проживають
в Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України), на користь
яких здійснюється страхування на
випадок безробіття, які втратили
роботу з не залежних від них обставин і
визнані в установленому порядку
безробітними та протягом 12 місяців, що
передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня),
проходили службу або виконували роботи
(надавали послуги) згідно з
цивільно-правовими договорами
здійснювали підприємницьку або іншу
діяльність не менше 26 календарних
тижнів та сплачували страхові внески
та/або єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок), допомога по безробіттю
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу) або
середнього грошового забезпечення
залежно від страхового стажу.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-ІІІ із
роботодавця утримуються: сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду; незаконно
виплачена безробітному сума
забезпечення у разі неповідомлення про
його прийняття на роботу.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що єдиною та достатньою умовою для
відшкодування роботодавцем суми
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному є факт поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 було поновлено на роботі на
підставі рішення Чернівецького
окружного адміністративного суду від
07.09.2012 року наказом Державної митної
служби України №1925-К від 01.10.2012 року.

Наказом Чернівецької обласної митниці
за №350-К від 25.07.2013 р. оголошено наказ
Державної митної служби України №1925-К
від 01.10.2012 р. та підтверджено
приступлення до виконання обов'язків
ОСОБА_2 з 25.07.2013 р. З даними наказами
ОСОБА_2 був ознайомлений 25.07.2013 р., що
підтверджується відповідною
відміткою, а також записом № 37 у
трудовій книжці від 25.07.2013р.

Таким чином, враховуючи дані обставини,
відповідач, як роботодавець
зобов'язаний відшкодувати суму
матеріального забезпечення та
вартості соціальних послуг в розмірі
735,11 грн.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи
не було надано суду першої інстанції
достатньо належних доказів, які б
підтверджували його пісьмові
заперечення.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернівецької
митниці Міністерства доходів та зборів
України, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Сушко О.О.