Справа № 801/5592/13-а
Суддя: Омельченко В'ячеслав Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/5592/13-а

15.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Омельченка В. А.,

суддів Дадінської Т.В. ,

Дудкіної Т.М.

при секретарі судового засідання
Щербініні О.О.

за участю сторін:

представник позивача, Державної
фінансової інспекції в АР Крим - не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник відповідача,
Національного інституту винограду і
вина "Магарач" - Пісаренко Алевтіна
Володимирівна, довіреність № 1 від
15.10.13

розглянувши матеріали справи №
801/5592/13-а за апеляційною скаргою
Державної фінансової інспекції в АР
Крим та Національного інституту
винограду і вина "Магарач" на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Москаленко С.А. ) від 01.10.13 у справі №
801/5592/13-а

за позовом Державної фінансової
інспекції в АР Крим (бульвар Леніна, 5/7,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95006)

до Національного інституту винограду і
вина "Магарач" (вул. Кірова, 31, м. Ялта,
Автономна Республіка Крим, 98600)

про спонукання до виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Зобов'язано Національний інститут
винограду і вина "Магарач" виконати
пункт 7 вимог Державної фінансової
інспекції в Автономної Республіці Крим
від 28.02.2013 року №01-07-14-14/1655.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною
постановою суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.2013 року.
Ухвалити нове рішення, яким уточнені
позовні вимоги Державної фінансової
інспекції в АР Крим задовольнити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права. А саме, позивач
посилається на те, що судом першої
інстанції безпідставно відмовлено в
задоволені частини позовних вимог.
Апелянт наголошував, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Державної фінансової інспекції в АР
Крим

Не погодившись із зазначеною
постановою суду, відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.2013 року та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог Державної
фінансової інспекції в АР Крим у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права. А саме, апелянт
посилається на те, що ним ужиті усі
можливі заходи щодо усунення вказаних
порушень, а відтак вимоги позивача
відповідачем виконані повністю.
Відповідач не має інших передбачених
законом можливостей щодо стягнення з
працівників або винних у
необґрунтованих виплатах осіб,
відповідних грошових коштів.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Національного інституту винограду і
вина "Магарач".

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду сповіщений належним чином та
своєчасно.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Крім того, згідно з частиною четвертою
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

При викладених обставинах, враховуючи
те, що позивач викликався в судове
засідання, але в суд не з'явився, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності
представника позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.01.2013 року посадовою особою позивача
складено акт №07-21/5 ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності в Національному інституті
винограду і вина "Магарач" за період з
01.10.2010 року до 30.09.2012 року.

На підставі акту ревізії посадовою
особою позивача направлено на адресу
відповідача обов'язкову вимогу
№01-07-14-14/1655 від 28.02.2013р. про усунення
виявлених ревізією порушень.

Пунктом 3 зазначеної вимоги позивача
від 28.02.2013р. відповідача зобов'язано
відповідно до глави 9 Кодексів законів
про працю України від 10.12.1971 № 322-УІІІ
(зі змінами) запропонувати працівникам
повернути необґрунтовано виплачені
кошти у сумі 23895,04 грн. та отримати
письмову відповідь. У разі повернення
коштів відкоригувати розрахунки з
Державними фондами у бік зменшення
відрахувань на суму 8673,90 грн. про що
надати бухгалтерські довідки.

В іншому випадку - стягнути з осіб,
винних у необґрунтованій виплаті
коштів в сумі 23895,04 грн., шкоду в порядку
та розмірі встановленому ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.

Пунктом 4 вимоги позивача №01-07-14-14/1655
від 28.02.2013р. відповідача зобов'язано
відповідно до глави 9 Кодексів законів
про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII
(зі змінами) запропонувати працівникам
повернути необґрунтовано виплачені
кошти у сумі 15090,00 грн. та отримати
письмову відповідь.

В іншому випадку повести роботу щодо
стягнення коштів у сумі 15090,00 грн.

У разі повернення коштів відкоригувати
розрахунки з Державними цільовими
фондами у бік зменшення відрахувань на
суму 5185,38 грн., про що надати
бухгалтерські довідки.

В іншому випадку стягнути з осіб,
винних у необґрунтованій виплаті
коштів у сумі 15090,00 грн., шкоду в порядку
та розмірі встановленому ст. ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п.5 вимоги позивача
№01-07-14-14/1655 від 28.02.2013р. відповідача
зобов'язано відповідно до глави 9
Кодексів законів про працю України від
10.12.1971 року № 322-УІІІ (зі змінами)
запропонувати працівникам повернути
необґрунтовано виплачені кошти у сумі
1500,00 грн. та отримати письмову
відповідь.

В іншому випадку повести роботу щодо
стягнення коштів у сумі 1500,00 грн.

У разі повернення коштів відкоригувати
розрахунки з Державними цільовими
фондами у бік зменшення відрахувань на
суму 544,50 грн. про що надати
бухгалтерські довідки.

В іншому випадку стягнути з осіб,
винних у необґрунтованій виплаті
коштів в сумі 1500,00 грн., шкоду в порядку
та розмірі встановленому ст. ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.

Судова колегія, обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із п.3,4,5 обов'язкової
вимоги позивача №01-07-14-14/1655 від 28.02.2013р.,
щодо виконання якої виник спір,
підставою для висновку про порушення
відповідачем вимог закону та
необхідність відшкодування
відповідних витрат слугувало те, що
відповідачем в порушення пп. а) пп.3 п.3
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.08.2002 року №1298 "Про оплату праці
працівникам на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери"; пп. а) п.15 постанови Ради
Міністрів СРСР від 04.12.1981 року №1145 "Про
порядок та умови суміщення професій
(посад)", ч.7 ст. 8 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-ХІУ (зі змінами) за період з 01.10.2010
року до 30.09.2012 року нараховувалась та
виплачувалась доплата за суміщення
трьом керівним працівниками НІВІВ
"Магарач" (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5) на
загальну суму 23895,04 грн. та як наслідок
зайво перераховано внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 8673,90 грн.

Окрім того, відповідачем в порушення
пп. а) пп.3 п.3 постанови Кабінету
Міністрів України від 30.08.2002 року №1298
"Про оплату праці працівникам на основі
Єдиної тарифної сітки розрядів і
коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організації окремих галузей бюджетної
сфери"; пп. а) п.15 постанови Ради
міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145 "Про
порядок та умови суміщення професій
(посад)", ч.7 ст. 8 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІУ
(зі змінами) за період 01.10.2010 до 30.09.2012
року керівним працівникам НІВіВ
"Магарач" (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13) нараховувалась та
виплачувалась доплата за збільшення
обсягу виконаних робіт на загальну
суму 15090,00 грн. та як наслідок зайво
перераховано внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 5185,38 грн..

Окрім того, відповідачем в порушення
ст. 151 Кодексу Законів про працю від
10.12.1971 року №322-VIII, пп.3.1. розділу 3
Додатку 2 Колективного договору під час
дії дисциплінарного стягнення
працівнику НІВіВ "Магарач" (ОСОБА_14)
нараховане та виплачено премії у
лютому 2012 року на загальну суму 1500,00
грн. та як наслідок зайво перераховано
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
544,50 грн.

Актом ревізії зафіксовано та сторонами
визнається той факт, відповідачем без
достатніх правових підстав
працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
нараховувались та виплачувались
доплата за суміщення, працівникам
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 нараховувались
та виплачувались доплата за збільшення
обсягу виконаних робіт, працівнику
ОСОБА_14 нараховане та виплачено премії
у лютому 2012 року, тому запропоновано
відповідачу повернути необґрунтовано
виплачені кошти від працівників та
отримати від даних осіб письмові
відповіді, в іншому випадку повести
роботу щодо стягнення коштів, в іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
необґрунтованій виплаті коштів, шкоду
в порядку та розмірі встановленому ст.
ст. 130-136 Кодексу законів про працю
України.

Відповідачем запропоновано
працівниками НІВІВ "Магарач" ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 повернути зайво
сплачені кошти. Даними працівниками
надано письмові пояснення, відповідно
до яких вони відмовляються від
повернення отриманих коштів, оскільки
кошти були отримані за виконану роботу.

Відповідно до ст.130 Кодексу закону про
працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі -
КЗпП України) при покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Матеріальна відповідальність понад
середній місячний заробіток
допускається лише у випадках,
зазначених у законодавстві.

На підставі наказів відповідачем було
звільнено з посад підприємства
наступних працівників: провідного
бухгалтера відділу бухгалтерського
обліку та звітності ОСОБА_15,
виконуючого обов'язки начальника
відділу економіки, планування та
інтелектуальної власності ОСОБА_16,
заступника головного бухгалтера
відділу обліку та звітності ОСОБА_17
головного бухгалтера ОСОБА_18,
директора НІВіВ "Магарач" ОСОБА_19,
начальника відділу господарського
забезпечення ОСОБА_20, начальника
відділу правової роботи ОСОБА_21, у
зв'язку із чим даних осіб не було
притягнуто до матеріальної
відповідальності.

Відповідно до наказу №26-л від 12.02.2013
року з бухгалтеру ОСОБА_22 утримано 4133,67
грн. середнього місячного заробітку.
Грошові кошти було перераховано в
дохід бюджету, що не заперечується
сторонами.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що відповідачем вжиті усі
передбачені законом заходи щодо
виконання обов'язкових вимог позивача,
зокрема запропоновано працівникам
повернути зайво сплачені кошти,
проведено роботу щодо стягнення
коштів, стягнено з особи, винної у
необґрунтованій виплаті коштів,
матеріальну шкоду, що свідчить про
виконання п.3,4,5 вимог №01-07-14-14/1655 у
повному обсязі.

Окрім того, судова колегія зазначає
наступне.

Відповідно до п.6 вимог, відповідача
зобов'язано відобразити дебіторську
заборгованість за юридичною особою - ДП
"Магарач" у загальній сумі 7900,00 гривень
та прийняти передбачені
законодавством заходи щодо
відшкодування коштів у сумі 7900,00
гривень.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач звернувся до
Господарського суду АР Крим із позовом
про стягнення з ДП агрофірми "Магарач"
заборгованості у розмірі 7900,00 грн.
Рішенням Господарського суду АР Крим у
справі №901/1909/13 від 16.07.2013 року у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Відповідно до листа Господарського
суду АР Крим від 28.08.2013 року №02-20/901/946/13
вищевказане рішення набрало законної
сили.

Пунктом 9 обов'язкових вимог від 28.02.2013р.
№01-07-14-14/1655 відповідача зобов'язано
прийняти передбачені законодавством
заходи щодо стягнення коштів з ДП
"Лівадія" у сумі 27815,45 гривень.

Відповідач звернувся до
Господарського суду АР Крим про
стягнення з ДП агрофірми "Магарач"
заборгованості у розмірі 27815,45 грн.
Рішенням Господарського суду АР Крим у
справі №901/1960/13 від 29.07.2013 року у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Відповідно до листа Господарського
суду АР Крим від 19.08.2013 року вищевказане
рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст.124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Делегування функцій
судів, а також привласнення цих функцій
іншими органами чи посадовими особами
не допускаються.

Оскільки відповідач звертався до суду
із позовними заявами на виконання
пунктів №6,9 вимог позивача від 28.02.2013р.
№01-07-14-14/1655 та відповідними рішенням
суду у задоволенні позову відмовлено,
таким чином, відповідачем вжиті усі
передбачені законом заходи щодо
виконання відповідних вимог позивача.

Окрім того, судова колегія зазначає, що
посадовими особами відповідача
направлені на адресу Служби по охороні
прав на сорти рослин України (у тому
числі в Кримську ДЦЕСР, Жовтневу ДСС,
Якимивську ДСС, Могилев-Подольську
ДСДС, Одеську ОДЦЕСР) сажанці винограду
у кількості 1080 шт. на загальну суму 6868,00
грн. У зв'язку із передачею саженців,
відповідачем було складено акти
списання від 26.01.2011 року №7, №8, №9, №10,
№11 (а.с.359-363, т.1).

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. № 996
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
відомості про господарську операцію та
підтвердження її здійснення містяться
у первинному документі.

Тобто будь-які документи (у тому числі,
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно пункту 2.1. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95року № 88 у відповідності з ч. 2
ст. 6 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинні документи - це
письмові свідоцтва, які фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження і дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Отже, з урахуванням вимог
законодавства України в частині
визначення первинних документів та їх
обов'язкових реквізитів, їх змісту та
призначення, до останніх можна
віднести:

- договори із зазначенням предмету та
істотних умов відповідного правочину,
додаткові угоди до них;

- документи на виконання відповідного
договору (акт приймання-передачі, акт
виконаних робіт, рахунки фактури,
податкові та видаткові накладні,
довіреність на отримання товару, що
містять дані стосовно обсягів та
змісту наданих послуг);

- документи, що підтверджують
транспортування товару
(товарно-транспортні накладні,
договори зберігання, перевезення
товару);

- фінансово-господарські документи зі
сплати коштів за придбаний товар
(платіжні доручення, банківські
виписки, чеки).

Отже акти списання саженців не є
належним документом, що є підставою для
врахування витрат у розмірі 6868,00 грн. у
бухгалтерського обліку господарських
операцій підприємства.

Таким чином, на підставі викладеного,
судова колегія приходить до висновку,
що сажанці винограду, які передані до
Служби з охорони прав на сорти рослин
списано без підтверджуючих документів
бухгалтерського обліку, тому, судова
колегія погоджується з висновками
суду першої інстанції, що п.7 вимог в
частині зобов'язання відповідача
поновити в бухгалтерському обліку
вартість посадкового матеріалу -
саджанців винограду у загальній сумі
6868,00 гривень та прийняти передбачені
законодавством заходи щодо
відшкодування 6868,00 гривень є
обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційних скарг та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 195; ст. 196; ст. 197; п.1 ч.1 ст. 198;
ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в АР Крим та
Національного інституту винограду і
вина "Магарач" залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
01.10.13 у справі № 801/5592/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя
В.А.Омельченко

Судді Т.В.
Дадінська

Т.М. Дудкіна