Справа № 255/12016/13-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пруднікова
Суддя-доповідач - Карпушова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
справа №255/12016/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Василенко Л.А., Гімона М.М.,
секретар судового засідання:
Білоцерковець Д.О., за участю сторін:
представник позивача Вартанова О.М.,
представник апелянта Пальчикова І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецьктепловодосервіс» на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10 грудня 2013 року в
адміністративній справі за позовом
виконуючого обов'язки прокурора міста
Донецька до Донецької міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2013р. виконуючий обов'язки
прокурора міста Донецька звернувся до
суду з позовом до Донецької міської
ради про визнання протиправним та
скасування рішення Донецької міської
ради № 23/29 від 26.10.2012 р. «Про систему
обслуговування платежів населення
міста Донецька за спожиті
житлово-комунальні послуги».

Позов обґрунтовано тим, що
вказане рішення порушує норми Законів
«Про захист персональних даних», «Про
засади запобігання та протидії
корупції», не містить посилань на
конкретні норми чинного законодавства,
що були підставою для його ухвалення.

Постановою Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 10.12.2013р.
позов задоволено: рішення Донецької
міської ради від 26.10.2012 року № 23/29 «Про
систему обслуговування платежів
населення міста Донецька за спожиті
житлово-комунальні послуги» скасовано.

Суд першої інстанції дійшов
висновку, що Донецькою міською радою
порушено приписи ст. 19 Конституції
України, якою встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією, що потягло
порушення інтересів територіальної
громади м. Донецька у сфері
застосування Закону України «Про
захист персональних даних».

Комунальне комерційне
підприємство Донецької міської ради
«Донецьктепловодосервіс» (надалі ККП
Донецької міської ради
«Донецьктепловодосервіс»), яке не було
залучено до участі у справі, не
погодилось з рішенням суду першої
інстанції та подало апеляційну скаргу
в якій просить скасувати постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10.12.2013р., як таку, що
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
у прокурора м.Донецька станом на
01.10.2013р. право на звернення до суду із
посиланням на абз.1 ч.5 ст.23 Закону
України «Про прокуратуру» не було,
оскільки воно є передчасним. В свою
чергу, передчасне звернення прокурора
до суду вплинуло на те, що орган
місцевого самоврядування був
позбавлений можливості виконати
подання прокурора про скасування
спірного рішення на черговий сесії
ради у жовтні 2013 року. Крім того,
апелянт зазначив, що ККП Донецької
міської ради «Донецьктепловодосервіс»
є підприємством комунальної форми
власності та належить до сфери
управління Донецької міської ради і
органом місцевого самоврядування на
підставі Закону обґрунтовано надано
право апелянту бути розпорядником
персональних даних.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги, представник позивача
заперечував проти задоволення скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника апелянта, представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Донецькою міською
радою ухвалено рішення № 23/29 від
26.10.2012р. «Про систему обслуговування
платежів населення міста Донецька за
спожиті житлово-комунальні послуги»
(а.с.115-117).

Згідно п.3 вказаного рішення на ККП
«Донецьктепловодосервіс» покладено
функцію інтегратора процесів
розрахунку нарахувань та обліку оплати
населенням м.Донецька за використані
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.8 спірного рішення
встановлено для ККП
«Донецьктепловодосервіс» розмір
відшкодування витрат за виконання
робіт, пов'язаних з розщепленням
платежів, що надходять від населення,
обліком нарахувань та сплати спожитих
житлово-комунальних послуг,
організацією інформування платників
про заборгованість за спожиті
житлово-комунальні послуги у розмірі 1,0
% від суми місячних нарахувань.

21.08.2013 року прокурором м. Донецька
внесено подання про скасування як
протиправного рішення від 26.10.2012 року №
23/29 з вимогою розглянути його на
найближчій черговій сесії Донецької
міської ради та повідомити прокуратуру
м. Донецька про його результати
розгляду у п'ятиденний строк (а.с.20-22).

Донецька міська рада листом від 03.09.2013
року № 01/15-4221 повідомила, що подання
буде розглянуто на черговій сесії з
дотриманням всіх умов законодавства
(а.с.82).

24.09.2013 р. Донецька міська рада листом №
01/15-4695 додатково повідомила прокурора
м. Донецька, що проект рішення
Донецької міської ради «Про скасування
рішення від 26.10.2012р. № 23/29 «Про систему
обслуговування платежів населення
міста Донецька за спожиті
житлово-комунальні послуги» розміщено
на сайті Донецького міського голови
02.09.2013р. (а.с.23).

25.10.2013 р. на пленарному засіданні 37-ої
сесії Донецької міської ради VI
скликання був запропонований до
прийняття проект рішення Донецької
міської ради «Про скасування рішення
від 26.10.2012 № 23/29 про систему
обслуговування платежів населення м.
Донецька за спожиті житлово-комунальні
послуги». За результатами голосування
даний проект рішення не було прийнято.
Вказане підтверджено витягом з
протоколу пленарного засідання
міської ради від 25.10.2013 року (а.с.85-86).

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені і
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (надалі
Закон № 280) визначає систему та
гарантії місцевого самоврядування в
Україні, засади організації та
діяльності, правового статусу і
відповідальності органів та посадових
осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 280
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Організаційно-правова основа
органів місцевого самоврядування
закріплена в розділі ІІ Закону.

В статтях 25-26 Закону № 280
визначена загальна та виключна
компетенція сільських, селищних,
міських рад.

Згідно ч.1 ст. 46 Закону № 280
сільська, селищна, міська, районна у
місті (у разі її створення), районна,
обласна рада проводить свою роботу
сесійно. Сесія складається з пленарних
засідань ради, а також засідань
постійних комісій ради.

Частиною 4 вказаної статті сесії
ради скликаються: сільської, селищної,
міської - відповідно сільським,
селищним, міським головою; районної у
місті, районної, обласної - головою
відповідної ради. Відповідно до ч. 5
сесія ради скликається в міру
необхідності, але не менше одного разу
на квартал, а з питань відведення
земельних ділянок та надання
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності - не
рідше ніж один раз на місяць. Частиною 11
цієї статті визначено, що сесія ради є
повноважною, якщо в її пленарному
засіданні бере участь більше половини
депутатів від загального складу ради.
Пропозиції щодо питань на розгляд ради
можуть вноситися сільським, селищним,
міським головою, постійними комісіями,
депутатами, виконавчим комітетом ради,
головою місцевої державної
адміністрації, головою районної,
обласної ради, загальними зборами
громадян. Пропозиції щодо прийняття
рішень, які відповідно до закону є
регуляторними актами, вносяться з
урахуванням вимог Закону України "Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності" (ч.12 ст.46 Закону № 280).

Відповідно до ч.1,2 ст. 59 Закону № 280 рада
приймає у формі рішень нормативні та
інші акти. Рішення ради приймається на
її пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос.

Згідно ч.10 вказаної статті, акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Отже, Донецька міська рада є
суб'єктом владних повноважень,
зобов'язана діяти в межах повноважень і
спосіб визначений законом, і акти
відповідача повинні відповідати
законам України.

Закон України «Про захист
персональних даних» (Закон № 2297)
регулює правові відносини, пов'язані із
захистом і обробкою персональних
даних, і спрямований на захист
основоположних прав і свобод людини і
громадянина, зокрема права на
невтручання в особисте життя, у зв'язку
з обробкою персональних даних. Цей
Закон поширюється на діяльність з
обробки персональних даних, яка
здійснюється повністю або частково із
застосуванням автоматизованих
засобів, а також на обробку
персональних даних, що містяться у
картотеці чи призначені до внесення до
картотеки, із застосуванням
неавтоматизованих засобів.

Згідно ст. 2 Закону № 2297,
персональні дані це відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована, суб'єкт
персональних даних це фізична особа,
персональні дані якої обробляються.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 2297
персональні дані, крім знеособлених
персональних даних, за режимом доступу
є інформацією з обмеженим доступом.

Статтею 14 Закону № 2297 (у редакції
до 20.11.2012 р.) передбачено, що поширення
персональних даних передбачає дії щодо
передачі відомостей про фізичну особу
з баз персональних даних за згодою
суб'єкта персональних даних. Поширення
персональних даних без згоди суб'єкта
персональних даних або уповноваженої
ним особи дозволяється у випадках,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону № 2297
порядок доступу до персональних даних
третіх осіб визначається умовами згоди
суб'єкта персональних даних, наданої
володільцю персональних даних на
обробку цих даних, або відповідно до
вимог закону.

З огляду на вказане, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що приймаючи спірне
рішення Донецькою міською радою
порушено приписи ст. 19 Конституції
України, що потягло порушення
інтересів територіальної громади м.
Донецька у сфері застосування Закону
України «Про захист персональних
даних», оскільки відповідне
документальне підтвердження на згоду
суб'єкта персональних даних щодо їх
поширення відсутнє.

Щодо доводів апелянта про право
позивача звертатись з даним позовом до
суду колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про прокуратуру»
(надалі Закон № 1789) визначає, що
прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами,
їх виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями,
масовими рухами, підприємствами,
установами і організаціями,
незалежно від форм власності,
підпорядкованості та приналежності,
посадовими особами та громадянами
здійснюється Генеральним прокурором
України і підпорядкованими йому
прокурорами.

Статтею 4 Закону № 1789 визначено
завдання прокурорського нагляду за
додержанням законів.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1789
законні вимоги прокурора, є
обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Згідно ст.19 Закону № 1789 предметом
нагляду за додержанням і
застосуванням законів є: 1)
відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;
2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання
законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних
відносин, охорони навколишнього
середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 20 Закону № 1789 визначені
права прокурора, зокрема, при
виявленні порушень закону прокурор
у межах своєї компетенції має право
вносити подання.

Згідно ч. 2,3 статті 23 Закону № 1789
подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки
Крим, міністерствам та іншим
центральним і місцевим органам
виконавчої влади, органам місцевого
самоврядування, військовим частинам,
громадським об'єднанням, органам
державного нагляду (контролю),
посадовим і службовим особам цих
органів, підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям. Відповідний прокурор
має бути повідомлений про результати
розгляду подання та вжиті заходи у
визначений ним строк, що обчислюється
з дня отримання подання та не може
бути меншим 10 днів.

З матеріалів справи вбачається,
що подання прокурора м. Донецька від
21.08.2013 року про скасування рішення
Донецької міської ради від 26.10.2012 року
№ 23/29 було отримано відповідачем того
ж дня 21.08.2013р. (а.с.22).

Питання щодо скасування спірного
рішення відповідачем вирішено не було.

Стаття 71 КАС України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Таким чином, доводи апелянта не
заслуговують уваги, оскільки не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції щодо законності
спірного рішення Донецької міської
ради.

Статтею 22 Закону України № 2297
визначено, що суди здійснюють контроль
за додержанням законодавства про
захист персональних даних.

Отже, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

На підставі вищезазначеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Повний текс ухвали виготовлено
24.01.2014 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради «Донецьктепловодосервіс»
на постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 10 грудня
2013 року, залишити без задоволення.

Постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 10 грудня
2013 року в адміністративній справі за
позовом виконуючого обов'язки
прокурора міста Донецька до Донецької
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення, залишити без
змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

Л.А. Василенко

М.М. Гімон