Справа № 2а-1211/09/2024
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 2а-1211/09/2024Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Донець Л.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Харкові ради на
постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 17.12.2009р. по справі №
2а-1211/09/2024

за позовом ОСОБА_1

до Харківського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Харківської обласної державної
адміністрації , Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Харкові ради

про призначення недоотриманих сум
соціальних виплат,

ВСТАНОВИЛА:

29.04.2009 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Ленінського районного
суду м. Харкова з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Харкові ради
(далі - УПСЗН Ленінської районної у
м.Харкові ради, відповідач 1),
Харківського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Харківської обласної державної
адміністрації (далі по тексту -
відповідач 2), в якому просить суд
визнати рішенняУПСЗН Ленінської
районної у м.Харкові ради по
призначенню йому щорічної допомоги на
оздоровлення недійсним (протиправним)
в частині розміру допомоги; зобов'язати
УПСЗН Ленінської районної у м.Харкові
ради провести перерахунок призначеної
йому щорічної допомоги на оздоровлення
за період 01.03.2003 року по 31.03.2009 року;
зобов'язати Харківський обласний центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Харківської
обласної державної адміністрації
виплатити заборгованість по виплаті
щомісячної допомоги на оздоровлення за
період 01.03.2003 року по 31.03.2009 року у
розмірі 9915,00 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 17.12.2009 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до УПСЗН
Ленінської районної у м.Харкові ради,
Харківського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Харківської обласної державної
адміністрації про призначення
недоотриманих сум соціальних виплат
задоволено частково.

Визнано противоправною бездіяльність
управління праці і соціального захисту
населення Ленінської районної у м.
Харкові ради щодо не призначення
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2008, 2009 роки у розмірі 4
мінімальних заробітних плат на момент
виплати відповідно ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення в
Ленінському районі м. Харкова зробити
ОСОБА_1 перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 - 2009
роки згідно до ч.4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний ст іромадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Харківський обласний
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних шплат Харківської
обласної державної адміністрації
виплатити ОСОБА_1 заборгованість по
виплаті щомісячної допомоги на
оздоровлення за період з 2008 року по 2009
рік включно.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Управління праці та соціального
захисту населення в Ленінському районі
м. Харкова не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подало
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 17.12.2009 р. по справі №
2-а-1211/09 та прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що оскаржувану
постанову судом першої інстанції
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що визнання судом
противоправною бездіяльність
управління праці і соціального захисту
населення Ленінської районної у м.
Харкові ради щодо не призначення
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2008, 2009 роки, є
безпідставним та необгрунтованим.
Стверджує, що УПСЗН Ленінської
районної у м.Харкові ради було
своєчасно та згідно чинного
законодавства здійснено призначення
компенсації позивачу 2008 та 2009 роки, а
розпорядчі документи були своєчасно
направлені до Харківського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Харківської
обласної державної адміністрації.
Зазначає, що щорічна допомога на
оздоровлення за 2008 та 2009 роки, згідно
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" ОСОБА_1 була призначена
шляхом складання та направлення
списків до Харківського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Харківської
обласної державної адміністрації.
Розмір компенсації в зазначених
списках управлінням не визначався,
оскільки нормативними документами, які
діяли на момент складання списків не
було передбачено зазначення в останніх
інформації щодо розміру компенсації.
Вважає, що висновок суду не відповідає
обставинам справи, а також порушено
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм ст.202 КАС
України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги
відповідно до ст. 48 Закону України №
796-ХІІ, а відповідач у 2008 - 2009 роках
провів виплату зазначеної допомоги у
розмірі меншому, ніж це передбачено
відповідним Законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач є потерпілим
внаслідок аварії на ЧАЕС першої
категорії, захворювання якого
пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС, та згідно з висновком
МСЕК є інвалідом третьої групи, має
статус учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській ЧАЕС. Перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Харкові ради.

У червні 2008 року позивачу була
виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 90,00 грн.
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 р. "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України № 796-ХІІ в
редакції до 01.01.2007 року, передбачено, що
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в таких розмірах :
інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам - чотири
мінімальні заробітні плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати; кожній
дитині, яка втратила внаслідок
Чорнобильської катастрофи одного з
батьків, - три мінімальні заробітні
плати; евакуйованим із зони відчуження
у 1986 році, включаючи дітей, - три
мінімальні заробітні плати.

Посилання відповідача, як на
правомірність своїх дій щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 року є безпідставним, оскільки
дана постанова була прийнята Кабінетом
Міністрів України в той час, коли такі
повноваження у нього були відсутні.

Також, колегія суддів зазначає, що
позивач має право на отримання
допомоги на оздоровлення за 2009 рік у
розмірах встановлених базовими
законами, а саме: ст. 48 Закону України «
Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи ».

Таким чином, відповідач, провівши
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу у 2008 - 2009 році в
розмірі визначеному постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. діяв всупереч вимогам чинного
законодавства.

А тому, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що виплата
позивачу щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення повинна бути
виплачена в розмірі встановленому ч.4
ст. 48 Закону України №796.

Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада у 2006 році доповнила Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ст. 71, якою
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон N 231-V від
05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру разової
грошової допомоги на оздоровлення
застосуванню підлягають положення ст.
48 Закону України № 796-ХІІ, а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги щодо
правомірності дій по нарахуванню та
виплаті допомоги позивачеві є
безпідставними з вище наведених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скарзі без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Харкові ради
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 17.12.2009р. по справі №
2а-1211/09/2024 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 21.01.2014 року