Справа № 826/19919/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Аблова Є.В., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Росшина» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Черкаської митниці
Міндоходів про скасування рішення,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Черкаської митниці
Міндоходів про скасування рішення,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що оскаржувані рішення, прийняті
відповідачем з порушенням норм чинного
законодавства, що призвело до
порушення законних прав та інтересів
В позовній заяві позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати
Рішення посадової особи митного посту
«Черкаси-північний» Черкаської
митниці про коригування митної
вартості товарів ОСОБА_1 №902060000/2013/205702/2
від 24.07.2013р.; визнати протиправним та
скасувати Рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
№100260000/2013/200470/2 від 25.07.2013р.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача-1 - Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи, був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2 - Черкаської
митниці Міндоходів, в судовому
засіданні, проти позову заперечував,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариством з
обмеженою відповідальністю «Росшина»,
при ввезенні на митну територію
України товарів, придбаних за
контрактом № BETTER EU-01 від 21.05.2012 p.,
задекларовано в Київській
регіональній митниці та на митному
посту «Черкаси-північий» Черкаської
митниці митну вартість сталевих дисків
коліс не укомплектованих шинами з
фарбовим покриттям виробництва Shandong
Better Wheel Co. Ltd (країна походження - KHP).

24.07.2013 р. позивачем було подано до
Черкаської митниці декларацію митної
вартості № 902060000/2013/205702, відповідно до
якої була заявлена вартість товару в
розмірі 96935,79 грн. (12127,59 дол. США).

25.07.2013 р. позивачем подано до Київської
регіональної митниці декларацію
митної вартості № 100260000/2013/108186,
відповідно до якої була заявлена
вартість товару в розмірі94477,26 грн.
(11820,00 дол. США)

При визначенні митної вартості
Позивачем в обох ВМД було застосовано
основний метод - за ціною договору.
Складовими митної вартості за
вказаними ДМВ є вартість товару (ціна
помножена на кількість) та транспортні
витрати на перевезення товару до м.
Одеса, Україна.

З матеріалів справи вбачається, що для
підтвердження митної вартості товару
за основним методом по ВМД №
100260000/2013/200470 від 25.07.2013 позивачем до
Київської регіональної митниці надано
наступні документи: контракт № BETTER EU-01
від 21.05.2012 р.; специфікація № 7 від
29.05.2013р.; декларація митної вартості №
100260000/2013/108186 від 25.07.2013 р.; платіжне
доручення № 96 від 07.05.2013 р.; платіжне
доручення № 99 від 08.07.2013 р.; комерційний
інвойс № EU-7 від 29.05.2013 р.; довідка
перевізника про транспортні витрати
№1523 від 15.07.2013 р.; коносамент №QDFE007826 від
29.05.2013 р.

25.07.2013р Київською регіональною
митницею за ДМВ №100260000/2013/200470 від
25.07.2013р. прийнято рішення про
коригування митної вартості
№100260000/2013/200470/2, яким митну вартість
товару було збільшено до 53077, 95 дол. США.
Сума коригування склала: 41257,95 дол. США.

Відповідно до зазначеного рішення
встановлено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції): документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості, містять
розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Митний орган запропонував декларанту
надати додаткові документи, а саме:
договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товарів, митна
вартість якого визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

З матеріалів справи вбачається, що
декларант відмовився від подання
додаткових документів. Митна вартість
товару, митним органом визначена із
застосуванням резервного методу.
Попередні методи не застосовані: метод1
- відповідно до вимог ч.3 ст.53 та ч.6 ст.54
МКУ; методи 2-а,2-б - у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари з
урахуванням вимог ст.59,60 МКУ; методи 2-в
та 2-г - через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості МД від
17.05.13 №500060001/2013/18920.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що для підтвердження
митної вартості товару за основним
методом по ВМД № 902060000/2013/205702, позивачем
надано до митниці наступні документи:
контракт № BETTER EU-01 від 21.05.2012 р.;
специфікація № 6 від 06.03.2013 р.;
декларація митної вартості №
902060000/2013/205702 від 24.07.2013 р.; платіжне
доручення № 79 від 18.01.2013 р.платіжне
доручення № 95 від 24.04.2013 р.; комерційний
інвойс № EU-6 від 06.03.2013 р.; довідка
перевізника про транспортні витрати
№96539 від 09.04.2013 р.; коносамент № ТА096160
від 08.03.2013 р.

Разом з тим, Черкаською митницею за ВМД
№902060000/2013/205702 від 24.07.2013р. прийнято
рішення про коригування митної
вартості №902060000/2013/205702/2 від 24.07.2013р.,
яким митну вартість товару було
збільшено до 47711,32 дол. США. Сума
коригування склала: 35583,73 дол. США.

В порядку здійснення митного контролю
на підставі та відповідно до п.5 ст.54 п 1.4
ст. 337, 320 МК України, митним органом,
встановлено невідповідність заявленої
митної вартості товару та вартості
операцій з товарами з подібними
характеристиками митне оформлення
яких було здійснено у максимально
наближений період до ввезення, у
зв'язку з тим, що використані
декларантом відомості про митну
вартість та обраний метод її
визначення не підтверджені
документально у наданих декларантом
документах відсутні всі відомості щодо
ціни яка була фактично сплачена або
підлягає сплаті: (відсутні документи
передбачені п.4,1 з/е договором від 21.05.2012
№ BETTER EUI-01 результати дослідження (з
мокрою печаткою), експортну декларацію
(з мокрою печаткою) технічний паспорт (з
мокрою печаткою), сертифікат якості (з
мокрою печаткою)), а також наявні
розбіжності: (на інвойсі від 06.03.2013 №
ЕІІ-6, сертифікаті походження від 07.03.2013
№ ССРІТ1С3705В0320/00, на специфікації
№6 від 06.03.2013 до з.е. договору підпис
відрізняється від того, який наявний у
з/е договорі від 21.05.2012 № BETTER EU-01; на
підставі п.2 ч.2 ст. 52 та ч.ч.1,3 ст. 53, ч.21ст.
58 МК України, декларанту необхідно
надати (відповідно до вимог п.2.3. Правил
заповнення декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 18.06.2012 за № 984/21296, документи на
усунення обставин та недоліків
визначених ч 3 ст 53 (у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати такі додаткові документи)
та ч.2 ст. 58 МК України: висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару, зокрема
сертифікат якості від виробника
товару.

В зв'язку з прийняттям оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товару від 24.07.2013 року була
прийнята картка відмови № 90260000/2013/00114.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України від 13 березня
2012 року № 4495-VI, що набрав чинності 01
червня 2012 року.

Відповідно ч.4 ст.7 Митного кодексу
України безпосереднє керівництво
здійсненням державної митної справи
покладається на центральний орган
виконавчої влади в галузі державної
митної справи.

Відповідно ч.1 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ст.257 Митного кодексу України
декларування товару здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Умови та порядок
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються цим Кодексом. Положення
про митні декларації та форми цих
декларацій затверджуються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Перелік
відомостей, що підлягають внесенню до
митних декларацій, обмежується лише
тими відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється органами
доходів і зборів на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться встановлені вказаною
статтею відомості.

Тобто, особи, які переміщують товари
через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно п.15, п.16 Положення про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450, під час здійснення митного
оформлення товарів із застосуванням
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа факт
виконання окремих митних
формальностей підтверджується шляхом
внесення посадовою особою митного
органу, яка виконала таку формальність,
за допомогою автоматизованої системи
митного оформлення відповідної
відмітки до електронної митної
декларації або електронної копії
митної декларації, поданої на
паперовому носії. Митна декларація на
паперовому носії вважається
оформленою за наявності на всіх її
аркушах відбитка особистої номерної
печатки посадової особи митного
органу, яка завершила митне оформлення.

Згідно ч.6 ст.264 МК України факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Виходячи з наведеного засвідчення
митним органом прийняття товарів,
транспортних засобів та документів на
них до митного контролю та митного
оформлення здійснюється шляхом
проставлення відповідних відміток на
митній декларації.

Відповідно ст.51,ст.257 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання митної декларації.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України
встановлені Положенням про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450.

Згідно вимог ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Вищенаведений перелік документів є
обов'язковим для надання при митному
оформленні товару.

Частина 3 ст.53 встановлює, якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Разом з тим, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Заявлена митна вартість товару
визначається у відповідності з
ст.ст.58-64 МК України.

Згідно ст.57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за методами: основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості;г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). При митному
оформленні товару позивачем у митного
органу виник сумнів щодо правильності
заявленої митної вартості товару за
ціною контракту з підстав наявності
розбіжностей та документального не
підтвердження всіх складових митної
вартості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми відповідач має повноваження
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару, за наявності
підстав сумніву митної оцінки товару,
що переміщується через митний кордон
України. В даних спірних
правовідносинах у митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару. З урахуванням
наведеного колегія суддів вважає, що в
даних спірних правовідносинах митниця
мала підстави для витребування
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

У зв'язку із обґрунтованими сумнівами
щодо заявленої митної вартості товару
митний орган витребував у декларанта
додаткові документи, передбачені
законодавством, з проведенням
процедури консультацій з декларантом.

Заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення мають базуватися на
достовірній, документально
підтвердженій інформації, що подається
у кількісному виразі.

Згідно ч.3 ст.54 Митного кодексу України
митний орган, що здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів шляхом
коригування митної вартості товару у
відповідності ст. 55 МК.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей.

Митним органом під час здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару були перевірені
документи, подані для митного
оформлення, після перевірки
відповідності заявленої митної
вартості та наявності обґрунтованих
сумнівів у правильності визначення
митної вартості товару відповідачем у
відповідності з чинним законодавством
були витребувані додаткові документи,
у наданні яких декларантом
безпідставно і без обґрунтувань було
відмовлено.

Враховуючи наведене, суд вважає
правильними дії відповідача, що
неподання декларантом витребуваних
митним органом додаткових документів
надає право митному органу визначити
митну вартість задекларованого товару
на підставі наявних відомостей,
документів, наданих позивачем
відповідно вимог ст.57 МК України,
оскільки, заявлені позивачем відомості
щодо митної вартості імпортованого
товару є документально не
підтвердженими; документи, подані
декларантом до митного контролю та
митного оформлення ставлять під сумнів
достовірність інформації про заявлену
митну вартість товарів за ціною
господарської операції.

З огляду на зазначене, беручи до уваги
достатній і взаємний зв'язок доказів у
їх сукупності суд вважає, що висновки
митного органу стосовно неможливості
визначення митної вартості товару,
задекларованого позивачем за ціною
договору, є обґрунтованими та такими,
що відповідають основним засадам
митного контролю.

Стосовно наявності підстав для
застосування митним органом
резервного методу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів,
суд зазначає наступне.

Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним згідно
з положеннями статті 57 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59-64 МК
України.

У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується послідовно, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналізуючи зміст наведених вище
правових норм митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю за правильністю
обчислення декларантом митної
вартості товару.

Виходячи з наведеного та ненадання
позивачем при митному оформленні
митному органу належних та допустимих
доказів щодо об'єктивно підтвердженої
митної вартості товару, а також
проведення митними органами
консультацій з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товарів,
відповідач мав підстави для
визначення митної вартості товару за
резервним методом.

За таких обставин, суд вважає, що
використовуючи владні управлінські
функції при визначенні митної вартості
товару, митний орган діяв в порядку
черговості послідовного використання
методів, передбачених статтями 59-64
Митного кодексу України. З огляду на
наведене, суд дійшов висновку про
дотримання відповідачами вимог
чинного законодавства при прийнятті
рішеньпро коригування заявленої
митної вартості за резервним методом .

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та
ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить
до висновку, що відповідачі, як суб'єкти
владних повноважень, повністю довели
правомірність прийнятих ними рішень.

Таким чином, дослідивши наявні у справі
докази та проаналізувавши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Росшина» -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Є.В. Аблов