Справа № 2а-0770/2626/12
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р. м. Київ
К/800/17564/13

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Закарпатського
обласного управління лісового та
мисливського господарства про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що наказом начальника
Закарпатського обласного управління
лісового та мисливського господарства
від 8 травня 2012 року №25-к ОСОБА_1
звільнено з посади провідного
спеціаліста бухгалтерського обліку у
зв'язку із скороченням чисельності та
штату працівників на підставі пункту 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України. Позивач вважає звільнення її з
посади незаконним та безпідставним,
таким, що вчинене в порушення вимог
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України, оскільки їй не було
запропоновано іншу вакантну посаду в
установі. Відповідачем при звільнені
не враховано наявність у ОСОБА_1 вищої
освіти, тривалого безперервного стажу
роботи, наявності більш високої
кваліфікації та продуктивності праці.
Позивач просила з урахуванням уточнень
позовних вимог поновити строк
звернення до суду; визнати
протиправним та скасувати Наказ
начальника Закарпатського обласного
управління лісового та мисливського
господарства від 8 травня 2012 року №25-к;
поновити ОСОБА_1 на посаді провідного
спеціаліста відділу бухгалтерського
обліку Закарпатського обласного
управління лісового та мисливського
господарства; стягнути із
Закарпатського обласного управління
лісового та мисливського господарства
суму середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами першої та апеляційної інстанції
порушення норм чинного процесуального
і матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень, позивач
просить скасувати постановлені судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом начальника
Закарпатського обласного управління
лісового та мисливського господарства
від 11 грудня 2007 року №63-к ОСОБА_1
призначено на посаду спеціаліста І-ої
категорії відділу, обліку та звітності
з 17 грудня 2007 року на підставі
конкурсного відбору та присвоєно 13
ранг державного службовця.

Наказом начальника Закарпатського
обласного управління лісового та
мисливського господарства від 1
березня 2010 року №12-к ОСОБА_1 призначено
на посаду спеціаліста першої категорії
відділу бухобліку та звітності
порядком переведення на посаду
провідного спеціаліста відділу бух
обліку та звітності Закарпатського
обласного управління лісового та
мисливського господарства, як таку, що
успішно пройшла стажування з 1 березня
2010 року. Позивачу присвоєно 12 ранг
державного службовця.

19 грудня 2011 року ОСОБА_1 було присвоєно
11 ранг державного службовця.

Відповідно до наказу начальника
Закарпатського обласного управління
лісового та мисливського господарства
від 19 грудня 2011 року №66-к, прийнятого на
виконання наказів Державного
агентства лісових ресурсів України
«Про затвердження граничної
чисельності працівників обласних
управлінь лісового та мисливського
господарства Держлісагенства України»
від 2 грудня 2011 року №788 та «Про
створення підрозділу внутрішнього
аудиту» від 2 грудня 2011 року №787
доручено начальнику відділу економіки
та фінансів Левицькому І.О. розробити
організаційну структуру та штатний
розпис у відповідності до затвердженої
граничної чисельності працівників
апарату обласного управління та
завідувачу сектору кадрової, юридичної
роботи діловодства та контролю Бібен
Т.В. попередити в письмовому вигляді
працівників, які не ввійдуть до
штатного розпису про наступне
вивільнення за пунктом 1 статті 40
Кодексу законів про працю України
зв'язку із скороченням чисельності та
штату працівників 21 березня 2012 року.

Актом від 20 грудня 2011 року комісії у
складі начальника Закарпатського
обласного управління лісового та
мисливського господарства Фізика І.В.,
директора державного підприємства
«Ужгородське лісове господарство»
Костіва І.В. та завідувачу сектору
кадрової, юридичної роботи діловодства
та контролю Бібен Т.В. підтверджено, що
ОСОБА_1 було попереджено, що відповідно
до наказу Закарпатського обласного
управління лісового та мисливського
господарства від 19 грудня 2011 року №66-к
у зв'язку із об'єднанням відділу
бухобліку та звітності з відділом
економіки та фінансів, посада, яку
обіймає позивач скорочується з 21
березня 2012 року, а тому позивач
підлягає вивільненню. Цим актом було
засвідчено відмову ОСОБА_1 від
запропонованої роботи бухгалтера в
державному підприємстві «Ужгородське
лісове господарство», що знаходиться в
с. Кам'яниця Ужгородського району
Закарпатської області за місцем
проживання ОСОБА_1, оскільки її не
влаштовувало місце розташування
підприємства. Інших посад, які можна
було б запропонувати ОСОБА_1 відповідно
до її кваліфікації не було.

18 січня 2012 року ОСОБА_1 попереджено про
майбутнє звільнення із займаної посади
за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів
про працю України з 21 березня 2012 року,
та повідомлено позивача про те, що з
причини об'єднання відділу економіки
та фінансів з відділом бухгалтерського
обліку та звітності за відсутністю у
новоствореному відділу вакансій, а
також вакансій в інших відділах, які б
відповідали професії та спеціальності
позивача, відповідач не в змозі
запропонувати іншу роботу.

Наказом начальника управління
Закарпатського обласного управління
лісового та мисливського господарства
від 8 травня 2012 року №25-К ОСОБА_1
звільнено із займаної посади на
підставі пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України у зв'язку із
скороченням чисельності та штату
працівників.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 Кодексу законів про працю України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку зміни в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до положень частини 2 статті
40 Кодексу законів про працю України
звільнення з підстав, зазначених у
пункті 1 цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу, тобто
працівник з підстав, зазначених у
пункті 1 цієї статті може бути
звільнений з роботи лише у тому
випадку, якщо неможливо його перевести
на іншу роботу.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
внаслідок об'єднання відділу
бухгалтерського обліку та звітності й
відділу економіки та фінансів у відділ
економіки, фінансів, бухобліку та
звітності затверджено новий штатний
розпис, згідно якого посада, яку
займала позивач до звільнення -
провідного спеціаліста відділу
бухобліку та звітності Закарпатського
обласного управління лісового та
мисливського господарства - у новому
штатному розписі відсутня.

Факт скорочення посади провідного
спеціаліста відділу бухобліку та
звітності, яку займала позивач,
встановлений судами першої та
апеляційної інстанцій і сторонами не
оспорюється.

Від переведення на іншу роботу з
урахуванням професії та спеціальності
позивача за місцем її проживання,
запропоновану відповідачем, позивач
відмовилась, що також встановлено
судами.

Претендування позивача на вакантні
посади не у відповідності зі
спеціальністю та освітою позивача не
можна визнати обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
дотримання відповідачем при
звільненні позивача положень чинного
трудового законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.