Справа № К/9991/10295/12-С
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/10295/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Стародуба О.П.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Брусилів"
про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2011 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області звернулось до суду з позовом до
ТОВ "Агрофірма Брусилів" про
стягнення боргу на покриття фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій на загальну суму 48613,74
грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2011 року залишено без змін.

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Брусилівському районі
Житомирської області не погодилось з
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2011 року та ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2012 року і звернулось до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове про
задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Брусилів"
зареєстроване як платник збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в управлінні ПФ України в
Брусилівському районі Житомирської
області.

З розрахунків заборгованості,
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України „Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" та пунктів "б"-"з" ст.13
Закону України " Про пенсійне
забезпечення", Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Брусилів"
має заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за 2008-2011 року
в сумі 21215,52 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивачем була порушена процедура
направлення ТОВ "Агрофірма Брусилів"
розрахунків суми фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
всупереч вимогам п.6.4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного
фонду України, оскільки відповідач не
отримував відповідне повідомлення про
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій.

Відповідно до п.6.4 вказаної інструкції,
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Проте, застосовуючи до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції вважає, що відповідач, як
платник збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, зобов'язаний
відшкодувати Управлінню Пенсійного
фонду України витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до пункту до пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення», та не ставити в
залежність факт отримання ТОВ
"Агрофірма Брусилів" порядку
направлення розрахунків витрат.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів "в" "е"
та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005року за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII
вбачається, що працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) по
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт і рудників та в металургії мають
право на пенсію незалежно від віку,
якщо вони були зайняті на цих роботах
не менше 25років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV у контексті
статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для
висновку про те, що порядок за якого
витрати на доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005року за рахунок коштів
Державного бюджету України, стосується
лише витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених особам на підставі
статті 14 Закону № 1788-XII.

Таким чином, Підприємства повинні
відшкодовувати управлінню ПФУ витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій, згідно з розрахунку, складеного
останнім відповідно до Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затверджену
постановою ПФУ від 19 грудня 2003 року №
21-1, що призначені працівникам
відповідача відповідно до пунктів "б" -
"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Проте, враховуючи, що для правильного
вирішення даного спору необхідно
з'ясувати який саме розмір сум підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, перевірити докази понесення
позивачем фактичних витрат та навести
відповідні розрахунки, а суд
касаційної інстанцій позбавлений
можливості досліджувати нові докази,
колегія суддів робить висновок про
необхідність скасування постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2011 року та ухвали Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2012 року з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи н новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 227, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

О.П. Стародуб