Справа № 1627/2а-1626/11
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 р. Справа № 1627/2а-1626/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В., Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області на постанову
Семенівського районного суду
Полтавської області від 29.09.2011р. по
справі № 1627/2а-1626/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

22.03.11 року позивач звернувся до суду із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області про зобов'язання
здійснити перерахунок, нарахування та
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Семенівського районного
суду Полтавської області від 29.09.2011
року адміністративний позов було
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей" з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 22.10.2010
року по 23.07.2011 року.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", порушення судом першої
інстанції норм бюджетного
законодавства України та ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів п.3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
відповідно до ст.1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
статус дитини війни та за приписами ст.6
цього Закону має право на отримання
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
дію ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей" не зупинено. Таким чином,
відповідач повинен був, відповідно
діючої статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей", виплачувати
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із розміру пенсії, визначеної ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано. Порушені
права позивача підлягають захисту по
23.07.2011 року.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахування та виплата у
2010-2011 роках дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до вимог Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до вимог ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач у 2010-2011 роках до позивача
безпідставно застосовував постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р.
за № 530, оскільки повинен був діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", яка має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Так, відповідно чинним законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки, наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів також відхиляє доводи
відповідача щодо не визначеності на
законодавчому рівні питання відносно
органу, на який покладено обов'язок по
виплаті підвищення до пенсії особам,
які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє відповідно
до Положення "Про Пенсійний фонд
України" і здійснює свої повноваження
на підставі п.15 зазначеного положення
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
управління пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої
територіальні управління, однак, вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, колегія
суддів вважає, що відповідач не виконав
свої обов'язки, чим порушив права
позивача.

Проте, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції неправомірно
визначив період, за який повинен бути
проведений перерахунок пенсії.

14.06.2011 р. Верховною Радою України
прийнято Закон України №3491-УІ "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік

Пунктом 7 частини першої цього
Закону Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року

Враховуючи те, що Закон України від
14.06.2011 р. №3491-УІ "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 р." прийнятий пізніше ніж
Закон України N 796-XII, то для вирішення
даного спору підлягає застосуванню
законодавча норма, яка прийнята
пізніше.

Тобто, з 23.07.2011 р. правомірність дій
суб'єкта владних повноважень по даній
справі підлягає перевірці на
відповідність вимогам Закону України
"Про Державний бюджет на 2011 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 р. №745.

З огляду на викладене судове рішення в
частині задоволення позовних вимог за
23.07.2011 року підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою
визначити період проведення
перерахунку та відповідних виплат,
зазначивши кінцеву дату перерахунку - 22
липня 2011 року.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно не правильного застосування
судом першої інстанції норм ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 зазначеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до ч.4 ст. 8 КАС України
забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки, наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання додаткової пенсії, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком.

Зважаючи на вище викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови були порушені норми
матеріального та процесуального права,
і як наслідок апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
постанова скасуванню з прийняттям
нової.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.4 ч.1 ст. 202,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Семенівського районного
суду Полтавської області від 29.09.2011р.
по справі № 1627/2а-1626/11 скасувати в
частині задоволення позовних вимог
щодо зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за 23.07.2011 року .

В цій частині прийняти нову постанову,
в якій ОСОБА_1 відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанову
Семенівського районного суду
Полтавської області від 29.09.2011р. по
справі № 1627/2а-1626/11- залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.СЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Жигилій С.П.