Справа № 522/10459/13-а (2а/522/1119/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м.
Київ К/800/47621/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянвої В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси (далі - УПФ)
про перерахунок пенсії за касаційною
скаргою УПФ на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 27 червня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року,

в с т а н о
в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірними дії УПФ,
допущені при перерахунку пенсії;

скасувати розпорядження від 15.08.2012 року
№825312 про нарахування пенсії виходячи з
розрахунку 80% від суми заробітної
плати;

зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року на
підставі довідки прокуратури Одеської
області від 16 липня 2012 року відповідно
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з розрахунку 90% від
заробітної плати та здійснити
відповідні виплати.

Посилався на те, що УПФ безпідставно
здійснило перерахунок його пенсії,
виходячи з 80% від суми заробітної плати,
оскільки при виході на пенсію та її
нарахуванні він мав право на 90%.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 27 червня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2013 року, позовні вимоги
задоволено частково. Скасовано
розпорядження УПФ №825312 від 15.08.2012 року
про нарахування пенсії з розрахунку 80%
від заробітної плати. Зобов'язано
відповідача провести ОСОБА_2
перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року на
підставі довідки прокуратури Одеської
області від 16 липня 2012 року відповідно
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції Закону від 23
грудня 2010 року), виходячи з розрахунку
90% від заробітної плати та здійснити
відповідні виплати.

У решті в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі представник УПФ, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову. Вказує на
те, що позивачу перерахунок пенсії
здійснено в порядку і розмірах,
передбачених Законом України «Про
прокуратуру».

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Судами установлено, що ОСОБА_2 з 02.03.2009
року призначено пенсію за вислугою
років на підставі статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» у розмірі 90
відсотків від заробітної плати.

25 липня 2012 року він звернувся до УПФ із
заявою про перерахування пенсії у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури. Відповідачем
перерахунок пенсії здійснено, проте у
розмірі 80% від заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що положення Закону №1789-XII не
встановлюють обмеження максимального
розміру пенсії, тому перерахунок
пенсії здійснено неправомірно.

Висновок судів є законним та
обґрунтованим.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
від 5 листопада 1991 року №1789-XII «Про
прокуратуру», №1789-XII (далі - Закон
№1789-XII).

Відповідно до частини першої цієї
статті (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу) прокурори
і слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 8 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
внесено зміни до статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ, в тому числі, змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права. Зокрема, згідно частини другої
цієї статті у редакції Закону № 3668-VІ
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини тринадцята та
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
не зазнали змін, змінилася лише
нумерація частин цієї статті.
Відповідно до частини тринадцятої
зазначеної статті обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (частина
вісімнадцята статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ).

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, яка визначає
розмір пенсії у відсотках, що діяла на
момент призначення пенсії. Внесені
Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята та вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 10 грудня
2013 року (справа №21-420а13), яка згідно зі
статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою
для судів, і які зобов'язані привести
судову практику у відповідність до
його рішень.

Верховний Суд України у вище згаданому
рішенні зазначив, що при застосуванні
Закону у часі, необхідно виходити з
положень статті 22 Конституції України,
згідно яких конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

При цьому Верховний Суд наголошує, що
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства, а правовідносини щодо
їхнього пенсійного забезпечення
виникають на момент звернення за
призначенням пенсії.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-4, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси відхилити,
а постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 27 червня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський