Справа № 805/2194/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/800/28107/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Територіального управління
Головної Державної інспекції на
автомобільному транспорті в Донецькій
області про визнання недійсною
постанови,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати постанову №147379
від 27 листопада 2012 року про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 1700 грн.

Позов обґрунтовано тим, що він не
здійснює перевезення пасажирів.
Відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку позивач здійснює
підприємницьку діяльність за КВЕД 52.44.1
- роздрібна торгівля меблями. Зазначає,
що 19 жовтня 2012 року (день виявлення
порушення відповідачем) він не
знаходився за кермом свого автомобілю
марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1.
Вказаний автомобіль був переданий
ОСОБА_3, який не здійснював будь-який
регулярних або нерегулярних
перевезень, а перевозив своїх знайомих
(4 особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7) в приватному порядку.
Крім того, він не підписував будь-яких
документів, пов'язаних з
правопорушенням, не отримував
запрошення на розгляд його справи, а
отже, не приймав участі у її розгляді.
Про факт правопорушення та
застосування фінансових санкцій, за
твердженнями позивача, він дізнався
вже після отримання оскаржуваної
постанови.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19 жовтня 2012 року, на
підставі завдання на перевірку від 16
жовтня 2012 року №065834, членами комісії з
проведення ліквідації
Головавтотрансінспеції Сидоренком О.Б.
та Шайхніспатовим В.М. проведено
перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

За наслідками вказаної перевірки
складено акт №075085, відповідно до якого
19 жовтня 2012 року о 23 год. 20 хв., водій
ОСОБА_3, на ділянці дороги: м. Маріуполь,
проспект Карпова, здійснював
нерегулярні перевезення 18 пасажирів на
автомобілі марки Мерседес номерний
знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Згідно з даним актом позивач, всупереч
вимогам статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 5 квітня
201 року №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) не
забезпечив у водія ОСОБА_3 на вказаному
транспортному засобі наявності
ліцензійної картки, договору із
замовником транспортних послуг,
документу, що засвідчує оплату
транспортних послуг, договору
обов'язкового страхування пасажирів
від нещасних випадків на транспорті.
Крім того, на цьому транспортному
засобі було встановлено додатково 9
сидінь.

Листом від 31 жовтня 2012 року №05/02-3000
позивача запрошено на розгляд його
справи до Територіального управління
Головної Державної інспекції на
автомобільному транспорті в Донецькій
області, який було призначено на 27
листопада 2012 року з 10:30 год. до 13:00 год.

Вказаний лист, згідно з рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, направлено позивачу 2
листопада 2012 року та отримано останнім
особисто 8 листопада 2012 року.

27 листопада 2012 року, за наслідками
розгляду справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт винесено постанову про
застосування фінансових санкцій №147379,
згідно з якою до ОСОБА_2, на підставі
абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344,
застосовано фінансову санкцію в сумі
1700 грн.

Статтею 6 Закону №2344-ІІІ (у редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту,
забезпечує проведення державної
політики на автомобільному транспорті
через урядові органи державного
управління на автомобільному
транспорті, службу міжнародних
автомобільних перевезень та місцеві
органи виконавчої влади і органи
місцевого самоврядування.

Урядовий орган державного управління з
питань контролю на автомобільному
транспорті здійснює, зокрема,
державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів
законодавчо регульованої сфери, що
визначають організацію перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 листопада 2006 року №1567
затверджений Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 15 зазначеного
Порядку під час проведення рейдової
перевірки перевіряється: наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; додержання
вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
наявність у документах водія відмітки
про проходження ним медичного огляду
та проведення перевірки технічного
стану транспортного засобу перед
виїздом на маршрут; відповідність
зовнішнього і внутрішнього
спорядження (екіпірування)
транспортного засобу встановленим
вимогам; оснащення таксі справним
таксометром; відповідність кількості
пасажирів, що перевозяться, відомостям,
зазначеним у реєстраційних документах,
або нормам, передбаченим технічною
характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса
затвердженого розкладу та маршруту
руху; наявність у всіх пасажирів
квитків на проїзд та квитанцій на
перевезення багажу, а у разі пільгового
проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та
відпочинку, а також вимоги щодо
наявності в автобусі двох водіїв у разі
перевезення пасажирів на відстань 500 і
більше кілометрів; виконання водієм
інших вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні.

Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами. Нерегулярні
пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим
юридичною або фізичною особою з
укладанням письмового договору на
кожну послугу, в якому визначають
маршрут руху, дату та час перевезень,
інші умови перевезень та форму оплати
послуги, або перевезення за власний
кошт.

Перевезення пасажирів автобусами в
режимі нерегулярних пасажирських
перевезень здійснюють автомобільні
перевізники на автобусних маршрутах
нерегулярних перевезень на договірних
умовах із замовниками транспортних
послуг (стаття 35 Закону).

Відповідно до статті 34 Закону №2344-ІІІ
автомобільний перевізник повинен,
серед іншого, виконувати вимоги цього
Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; забезпечувати водіїв
відповідною документацією на
перевезення пасажирів.

За правилами статті 39 Закону №2344-ІІІ
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних
пасажирських перевезень: для
автомобільного перевізника - ліцензія,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
договір із замовником транспортних
послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

Згідно з пунктом 21 Порядку у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3.

Справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання. Про час і
місце розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням (пункт 26 Порядку).

Правилами абзацу третього частини 1
статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З огляду на викладене,
правильними є висновки судів
попередніх інстанцій, що оскаржувана
постанова прийнята відповідно до вимог
Закону №2344-ІІІ та Порядку.

Посилання позивача на те, що
розгляд його справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, який було призначено на 27
листопада 2012 року протиправно
проведено без його участі, колегія
суддів вважає безпідставним з огляду
на наступне.

В силу пункту 27 Порядку у разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі.

На розгляд вказаної справи позивач не
з'явився, хоча ним особисто 8 листопада
2012 року було отримано лист, в якому
зазначалися час, дата та місце
проведення справи про порушення.

Отже, відповідач не порушив право
позивача на участь у розгляді справи
про правопорушення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального та процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський(

доповідача)

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Олексієнко