Справа № 9101/100387/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2013 р.справа № 2а/0470/20/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач)

суддів: Проценко
О.А. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.04.2012 р. у справі № 2а/0470/20/12

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дніпропетровський трубний
завод"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську Державної податкової
служби

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення № від 27.07.2011
року, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Дніпропетровський трубний завод"
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську про визнання
недійсним податкового повідомлення -
рішення № від
27.07.2011 року про зменшення розміру
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
729317 грн. та застосування штрафних
санкцій у розмірі 1 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2012 року адміністративний позов
задоволено.

Рішення суду обґрунтовано
посиланнями на норми ст. ст. 14,198, 201
Податкового кодексу України та тим, що
перевіркою не встановлено порушень
порядку видачі чи отримання податкових
накладних, товарність здійснених
позивачем операцій та факт сплати
позивачем ПДВ податковим органом не
спростовується.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на помилкове застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
процесуального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11.04.2012 р. та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
позивачу відмовити.

У апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що спірні правовідносини
регулюються ст. ст. 14, 198, 200 Податкового
Кодексу, системний аналіз яких дає
підстави вважати, що діючим
законодавством встановлений прямий
зв'язок між сплатою, надходженням до
бюджету податку на додану вартість та
відшкодуванням такого податку. При
цьому зазначені стани нерозривно
пов'язані між собою: сплата податку
(включення до податкових зобов'язань), а
потім включення відповідних сум до
податкового кредиту з податку на
додану вартість та відшкодування
податку на додану вартість за рахунок
коштів, що були сплачені до бюджету.
Тобто, право на відшкодування виникає
лише при фактичній надмірній сплаті
податку на додану вартість, а не з
самого факту існування зобов'язання по
сплаті податку на додану вартість.
Матеріали перевірки свідчать про те, що
протягом перевіреного періоду
Публічне акціонерне товариство
"Дніпропетровський трубний завод"
здійснювало операції, які свідчать про
отримання податкової вигоди шляхом
завищення податкового кредиту за
рахунок залучення до схеми поставок
товарів "сумнівних" контрагентів та
отримання бюджетного відшкодування.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

Представник позивача у судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечив, просив суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду - без змін як законне
таобгрунтоване.

Представник відповідача до суду не
прибув, про час та місце судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином.

Заслухавши представника позивача,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом та не
спростовується сторонами, у період з
05.07.2011 року по 13.07.2011року на підставі п.
п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, п. 3, п. 4, п. 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010 р. №1238 "Про
затвердження переліку достатніх
підстав, які надають податковим
органам право на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку" відповідно до п. п. 200.11
ст. 200 Податкового кодексу України було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Публічного
акціонерного товариства
"Дніпропетровський трубний завод" з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за квітень 2011 року, за
результатами якої складено акт
перевірки №1244/08-02/2-05393122 від 14.07.2011 року.
Вказаною перевіркою встановлені
порушення:

1) ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу
України, завищено податковий кредит
за квітень 2011 року на загальну суму 729317
грн. Дане порушення призвело до
порушення п.200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України в частині завищення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на загальну суму 729317 грн. за
квітень 2011 року.

2) абз. "а" п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України в частині завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2011 року на 4397072 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
прийнято податкове повідомлення -
рішення № від 27.07.2011
року про зменшення розміру від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 729317 грн., та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 1 грн.

Судом встановлено, що в акті
документальної позапланової виїзної
перевірки від 14.07.2011 року № 1244/08-02/2-05393122
зазначено, що на виконання
розпорядження ДПА України від 24.02.2011
року № 48-р "Про відпрацювання
підприємств" та наказу ДПА України від
18.04.2008 року № 266 "Про організацію
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацювання
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів", встановлені
підприємства - постачальники
Публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровський трубний завод", які
мають ознаку "сумнівні" та "транзитери".
У розрізі контрагентів по ланцюгу
постачання у квітні 2011 року
встановлено постачальники, по яким: до
ЄДР внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей; порушено
провадження у справі про припинення
(ліквідацію); порушено провадження у
справі про банкрутство; прийнято
рішення про припинення (розпочато
ліквідаційну процедуру); запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання).

Порушень щодо порядку видачі чи
отримання податкових накладних у акті
перевірки не зафіксовано, відомості
про відсутність конкретних
господарських операцій з отримання та
передачі товарів між позивачем та
контрагентами не зазначено, факт
сплати позивачем ПДВ податковим
органом не спростовується.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки порушення норм податкового
законодавства при формуванні
показників податкового обліку може
бути підтверджено лише посиланнями на
відповідні операції та документи
бухгалтерського та податкового обліку,
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що відповідач
не довів факт завищення позивачем суми
від'ємного значення ПДВ, що є підставою
для скасування податкового
повідомлення - рішення.

Доводи відповідача стосовно того, що
порушення позивачем норм діючого
законодавства підтверджуються фактом
правовідносин останнього з
постачальниками, які мають ознаку
"сумнівні" та "транзитери", а також з
постачальниками, які мали «сумнівних»
контрагентів по ланцюгу постачання ,
спростовується наступним.

Правовідносини щодо формування
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість регулюються нормами ст.198, 200,
201 ПК, які не повязують права платника
податків з поведінкою його
контагентівта не визначають таких
понять "сумнівні" контрагенти чи
"транзитери".

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що відповідно
Рішення Європейського суду з прав
людини по справі «Булвес»АД проти
Болгарії від 22 січня 2009 року платник
податків не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до
зазначеного рішення Європейського
суду з прав людини, є надмірним тягарем
для платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

При придбанні товару покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму податку на додану вартість
продавцю в ціні товару, який
зобов'язаний внести цю суму податку на
додану вартість до бюджету і у випадку
невиконання свого обов'язку понести за
це відповідальність.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийняв рішення у
відповідності до фактичних обставин
справи, норм матеріального та
процесуального права, що виключає
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 195, 196, 1989, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.04.2012 року без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

( Постанову суду оформлено у
повному обсязі 20.01.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
А.В. Шлай