Справа № 9101/181865/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа №
2а-6735/11 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 січня 2012 року

у справі № 2а-6735/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити дії, стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком згідно статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
урахуванням частини 1 статті 28 Закони
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 9
місяців 2011 року і в подальшому.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 січня 2012 року позовні
вимоги задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області,
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком виходячи з розміру,
встановленого частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 27 березня 2011 року по 22 липня 2011
року з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована не
урегульованістю на законодавчому
рівні механізму виплати підвищення до
пенсії дітям війни та відсутністю
фінансування даного виду видатків.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

Судом першої інстанції з'ясовано,
матеріалами справи підтверджено і
відповідачем у справі не
заперечується, що позивач має статус
«дитини війни» та відповідно
користується правом на отримання пільг
і державної соціальної підтримки,
встановлених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» №2195-IV
від 18 листопада 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у цій справі є розмір
виплати позивачу, як «дитині війни»,
підвищення до пенсії, встановленого
статтею 6 Закону №2195-IV від 18 листопада
2004 року.

При цьому, суд першої інстанції вірно
встановивши фактичні обставини справи
та правильно проаналізувавши чинне
законодавство, яким регулюються спірні
правовідносини, з урахуванням рішень
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6 і від 22 травня 2008 року
№10 щодо визнання неконституційним
положень Законів України Про Держаний
бюджет України на 2007-2008 рік, які
стосуються доплат до пенсії,
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дійшов
обґрунтованого висновку про
пріоритетність застосування до
спірних правовідносинах положень
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-IV від 18 листопада 2004
року.

Суд апеляційної інстанції з наведеними
висновками суду першої інстанції
погоджується, оскільки основною
нормативною базою, якою регулюється
питання соціального захисту дітей
війни, є Конституція України, Закон
України від 18 листопада 2004 року №2195-IV
«Про соціальний захист дітей війни» та
інші акти міжнародного та
національного законодавства, якими
передбачено ряд пільг, допомоги та
гарантій особам, на яких поширюється їх
дія, зокрема, визначено розміри виплати
щомісячного підвищення до пенсії.

Суд першої інстанції, дійшов вірного
висновку, що розмір мінімальної пенсії
за віком необхідно обраховувати
відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки чинним законодавством не
встановлено іншого, крім передбаченого
частиною першою цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України.

За наведених обставин, суд апеляційної
інстанції визнає обґрунтування суду
першої інстанції у вищенаведеній
частині такими, що відповідають нормам
матеріального права.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає за неможливе залишити рішення
суду першої інстанції щодо задоволення
вимог позивача відносно управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області без
змін.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач по справі
знаходиться на обліку у Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області та
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має статус дитини війни,
що підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні.

Таким чином, судом першої інстанції не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а отже допущено
порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог позивача в частині
захисту його прав в межах визначеного
Кодексом адміністративного
судочинства України шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду за захистом прав, тобто за період
починаючи з 27 березня 2011 року по 22 липня
2011 року та замінивши неналежного
відповідача управління Пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області на
належного відповідача по даній справі -
Головне управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції - скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись статтею 197, частиною 1 статті
198, пунктом 4 частини 1 статті 202,
статтями 205, 207, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Замінити неналежного відповідача у
справі, а саме управління Пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області на Головне
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області.

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 січня 2012 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
щодо нездійснення перерахунку та
виплати ОСОБА_1 у повному обсязі
підвищення пенсії згідно з Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 27 березня 2011 року по
22 липня 2011 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення пенсії згідно статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням вимог
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 27 березня 2011
року по 22 липня 2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим