Справа № 2а-4251/11
Суддя: Нор Н. В.
Дата ухвалення: 2012-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2012 р.

Личаківський районний суд міста Львова

у складі головуючого -судді Нора Н.В.

при секретарі -Женчук О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання відповідача у
належному розмірі нараховувати і
виплачувати підвищення до пенсії
дитині війни, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо не
нарахування і не виплати йому
щомісячного підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату вказаної
доплати до пенсії за період з 01.01.2006р. по
30.09.2008р. Мотивує тим, що, відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»є дитиною війни, має право
на отримання щомісячної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Однак, внаслідок
прийняття Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»та Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік»дію вказаної статті було
призупинено, виплата допомоги не
проводилась. Неконституційність
положень Законів України «Про
Державний бюджет України»на 2007 та 2008
роки, якими обмежувалась дія ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», була підтверджена
рішеннями Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії
громадян) та від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008. Тому просить зобов'язати
провести нарахування та виплатити суму
недоотриманих коштів. У судове
засідання позивач не з'явився, про
слухання справи повідомлений належним
чином, про причини неявки не повідомив.
Враховуючи представлені докази, суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутності.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова у судове
засідання не з'явився. З скерованого до
суду обґрунтованого заперечення
слідує, що відповідач проти позову
заперечує, вважає, що на законодавчому
рівні не прийнято жодного нормативного
акту на виконання вимог ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», не визначено, які органи
повинні виплачувати підвищення пенсії,
за рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку і яким чином обчислювати його
розмір за відсутності поняття
«мінімальна пенсія за віком», як
розрахункової величини. Жодних змін не
було внесено до видаткової частини
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»і після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, тому кошти
на виплату оскаржуваного підвищення в
2007 році були відсутні. Крім цього,
позивачу у 2008 році виплачувалася
щомісячна державна соціальна допомога
«Дітям війни»у розмірі 10% від
прожиткового мінімуму. Вважає позов
безпідставним, просить відмовити у
задоволенні такого. Також звертає
увагу на те, що позивачем пропущено
строк звернення до суду за захистом
своїх прав та інтересів. Враховуючи
подані сторонами докази, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності представника цієї
установи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
представлені суду документи, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»від 18 листопада 2004 року
установлено правовий статус дітей
війни, визначено основи їх соціального
захисту та гарантовано їх соціальну
захищеність шляхом надання пільг і
державної соціальної підтримки.

Статтею першою цього Закону визначено,
що дитиною війни є особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року і підпадає під категорію «дитина
війни», що підтверджується копією
паспорта громадянина України. (а.с.4)

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»передбачено, що дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Частина 2 статті 8 Конституції України
встановлює вимогу щодо законів України
-усі вони приймаються виключно на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до статті 3 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», державні соціальні гарантії
дітям війни, встановлені цим Законом,
не можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно -правовими актами.

Законами України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»та «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»було обмежено, у зв'язку з
чим, відповідач не проводив
нарахування та доплату позивачу
підвищення до пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Однак, Рішеннями Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії
громадян) та від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»та «Про Державний
бюджет України на 2008 рік», якими
обмежується дія ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей, що визнані неконституційними.

Встановлено, що всупереч Рішенню
Конституційного Суду України
Управлінням Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова
оспорювана позивачем надбавка з липня
по грудень 2007 року не виплачувалась.

Тому слід визнати обґрунтованими
вимоги позивача в частині зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги «Дітям війни» у 2007
році за період з 05.09.2007р. по 31.12.2007р. у
відповідності до ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (оскільки на момент
звернення до суду 05.09.2008р. КАС України
передбачав, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк).

Також підлягають до задоволення вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату
позивачу недоплачену надбавку до
пенсії у 2008 році у зв'язку з прийняттям
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»,
які обмежували ці доплати визнані
неконституційними і втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України, тобто з 22
травня 2008 року по 30.09.2008р.

Виходячи з мінімального розміру
пенсії за віком, визначеного у
відповідності до ст. 58 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік», з урахуванням отриманої
позивачем допомоги у 2008 році в розмірі
10 % від прожиткового мінімуму, позивачу
має бути донарахована надбавка за
період з 22.05.2008 року по 30.09.2008 року.

Оскільки визначення розміру такої
надбавки до пенсії покладається на
відповідача, тому суд не може взяти до
уваги розрахунок заборгованості по цій
доплаті визначений позивачем та
стягнути їх, а тому вимоги задовольняє
частково і покладає обов'язок на
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу за вказані вище
періоди надбавки до пенсії, виходячи із
розміру встановленого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Крім цього, на час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначався лише ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»і згідно з цією нормою
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
«Про прожитковий мінімум»прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, при визначенні розміру
підвищення відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»застосовується розмір
мінімальної пенсії за віком,
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Поряд з цим, суд відмовляє в
задоволенні позову в частині
покладення обов'язку на відповідача по
здійсненню нарахування та виплати
недоплаченої соціальної допомоги як
дитині війни за період з 01.01.2006р. по
31.12.2006р.виходячи із наступних мотивів.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію ст. 6
зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав
чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону
України «Про Державний бюджет на 2006
рік» було внесено зміни, якими
встановлено, що пільги дітям війни,
передбачені ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у 2006
році запроваджуються поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Проте, у 2006 році доплати до пенсії,
встановлені ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
запроваджені не були. Закони України
«Про Державний бюджет на 2006 рік» від
20.12.2005 року та «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
на 2006 рік» від 19.01.2006 року
неконституційними не визнані та діяли
протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до
вищезазначених Законів, у відповідача
не було підстав нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної
норми було зупинено, а потім,
передбачені нею виплати, не
запроваджені.

Таким чином, вимоги за 2006 рік
задоволенню не підлягають, як не
підлягають вимоги за період з 01.01.2007р.
по 09.07.2007р. та за період з 01.01.2008р. по
22.05.2008р., оскільки до прийняття рішення
Конституційним Судом України
положення Законів України «Про
Державний бюджет на 2007 та на 2008р.р.»
були чинними.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять. Тому суд, з врахуванням
цих вимог та вищенаведених обставин,
вважає за необхідне, визнати
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова, щодо невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
протиправною.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 17-19, 99, 158-163 КАС
України, Конституцією України, Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ЗУ «Про прожитковий
мінімум», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити
частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова щодо
невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», протиправною.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
здійснити нарахування та виплату за
період з 5 вересня 2007року по 31 грудня
2007року та за період з 22 травня 2008 року
по 30 вересня 2008 року підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком ОСОБА_1 згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»враховуючи абзац 1 частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з врахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

На постанову суду може бути подана
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного адміністративного суду з
дотриманням порядку та строків, що
передбачені ст.ст. 185 -187 КАС України.

Суддя
Нор Н. В.