Справа № 812/9834/13-а
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/9834/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Твердохліба
Р.С.,

за участю

секретаря судового засідання
Андріасяна Е.А.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом державного підприємства
«Антрацит» до управління Пенсійного
фонду України в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області про скасування
рішення від 13 травня 2013 року № 987
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, -

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2013 року ухвалою Луганського
окружного адміністративного суду
відкрито провадження за
адміністративним позовом державного
підприємства «Антрацит» до управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення від 13
травня 2013 року № 987 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог
державним підприємством «Антрацит»
зазначено, що 13 лютого 2013 року
державним підприємством «Антрацит» в
особі відокремленого підрозділу
«ВВТЗ» до управління Пенсійного фонду
України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області подано звіт про суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за січень 2013
року, яким нараховано до сплати єдиного
внеску у розмірі 63338,47 грн.

Платіжними дорученнями від 14 лютого 2013
року № 88, № 93, № 94, від 28 лютого 2013 року
№ 117, № 118 на загальну суму 63338,49 грн. ДП
«Антрацит» сплачено єдиний внесок за
січень 2013 року, про що вказано у розділі
зазначених платіжних доручень
«призначення платежу». Однак,
відповідачем у справі, сплачені суми
єдиного внеску самостійно зараховано в
рахунок погашення боргу, який виник у
попередні періоди.

09 січня 2013 року ухвалою господарського
суду Луганської області по справі
№ 913/124/13-г порушено провадження у
справі про банкротство відносно ДП
«Антрацит». Зазначеною ухвалою
господарського суду Луганської
області введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, що
містять майнові вимоги,у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства.

Дії управління Пенсійного фонду в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області по зарахуванню
єдиного внеску в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення у
разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені є стягнення у
розумінні ст.19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, УПФУ в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області не мало права самостійно
проводити стягнення добровільно
сплачених сум ДП «Антрацит» з єдиного
внеску у рахунок погашення
заборгованості.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, на адресу суду надіслав
клопотання про розгляду справи без
його участі (а.с. 67).

Представник управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області заперечував проти задоволення
позовних вимог, про що надав
заперечення на адміністративний позов,
у яких зазначив, що Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
за рахунок сум, що надходять від
платника єдиного внеску або від
державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення (ч.6 ст.25 Закону).

Таким чином, суми коштів, які надходять
від платника на рахунок органу
Пенсійного фонду, спрямовуються на
погашення боргу у порядку календарної
черговості його виникнення, незалежно
від визначеного платником цільового
призначення цих коштів. Дії УПФУ в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області по зарахуванню
єдиного внеску в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення,
цілком узгоджуються з вимогами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», та не є
стягненням у розумінні ст.19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Через несвоєчасну сплату ДП «Антрацит»
єдиного внеску, за ним станом на 01
лютого 2013 року рахувався борг за єдиним
соціальним внеском (недоїмка) 59680,07 грн.
Відтак кошти, перераховані платником у
рахунок сплати єдиного соціального
внеску за січень 2013 року в сумі 63338,49
грн. були зараховані в порядку
календарної черговості згідно з ч.6 ст.25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Представник відповідача просив у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

В судове засідання представник
відповідача не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, у запереченнях проти
позову просив розгляду справи провести
без його участі (а.с. 57-61).

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що державне
підприємство «Антрацит» є юридичною
особою та має у своєму складі
відокремлений підрозділ «Вузол
виробничо-технічного зв'язку»
державного підприємства «Антрацит»
(далі - ВП «ВВТЗ» ДП «Антрацит») без
права юридичної особи (а.с.70-72).

Відокремлений підрозділ «Вузол
виробничо-технічного зв'язку» є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 01 січня 2011
року. Відокремлений підрозділ «Вузол
виробничо-технічного зв'язку» належить
до платників збору відповідно до
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI).

ВП «ВВТЗ» ДП «Антрацит» 13 лютого 2013
року подано до управління Пенсійного
фонду України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області звіт про суми нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
січень 2013 року, відповідно до якого
самостійно нараховано до сплати
єдиного внеску у розмірі 63338,47 грн.
(рядок 8 звіту) (а.с.9-12).

Платіжними дорученнями від 14 лютого 2013
року № 88, № 93, № 94, від 28 лютого 2013 року
№ 117, № 118 на загальну суму 63338,49 грн. ВП
«ВВТЗ» ДП «Антрацит» сплачено єдиний
внесок за січень 2013 року відповідно до
призначення платежу (а.с.14-18).

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області від 13 травня 2013 року № 987 до ВП
«ВВТЗ» ДП «Антрацит» застосовано
штрафні санкцій у сумі 5958,70 грн. та
нарахована пеня - 1554,74 грн. за період з 28
лютого 2013 року по 03 квітня 2013 року (а.с.
6).

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням позивач оскаржив його до
Пенсійного фонду України.

Рішенням Пенсійного фонду України від
16 жовтня 2013 року № 27509/09-10 скарга
державного підприємства «Антрацит» на
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області від 13 травня 2013 року № 987
залишена без розгляду (а.с. 7).

Як вбачається з розрахунку штрафних
санкцій затримка у сплаті страхових
внесків за період з 28 лютого 2013 року по
03 квітня 2013 рок становить від 14 до 34
днів. (а.с. 6 зворотній бік)

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом № 2464-VI.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Позивач відноситься до категорії
гірничих підприємств, що підтверджено
матеріалами справи та не оспорюється
відповідачем, а тому граничним строком
сплати самостійно нарахованого
єдиного внеску за січень 2013 року є 28
лютого 2012 року.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону
№ 2464 у разі несвоєчасної або не в
повному обсязі сплати єдиного внеску
до платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 2464 у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 11 та частиною 10 статті
25 Закону № 2464 передбачено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Однак, судом встановлено, що ухвалою
господарського суду Луганської
області від 09 січня 2013 року у
справі № 913/124/13-г за заявою ТОВ «Ставр»
порушено провадження у справі про
банкрутство ДП «Антрацит» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів. На момент винесення
оскаржуваного рішення провадження у
справі про банкрутство ДП «Антрацит»
не припинено. (а.с. 19, 84-85).

Особливість цієї справи полягає у тому,
що стосовно позивача порушено справу
про банкрутство.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 № 2343-12 (далі - Закон № 2343)
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство; забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Порушення справи про банкрутство
розділило цю заборгованість на два
різновиди конкурсну та поточну
заборгованість.

З огляду на зазначене починаючи з 9
січня 2013 року погашення конкурсної
кредиторської заборгованості, яка
виникла до порушення справи про
банкрутство здійснюється в межах
процедури банкрутства, погашення
поточної кредиторської заборгованості
здійснюється за загальною процедурою.

Відповідно до положень частини першої
статті 19 Закону № 2343 мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до дня введення
мораторію.

Відповідно до частина третьої цієї
статті протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які
поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

З аналізу вищенаведених положень
вбачається, що мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію. З порушенням
провадження у справі про банкрутство
не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.
Оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію, то відповідно і не
припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» дія мораторію
на задоволення вимог кредиторів не
поширюється на виплату заробітної
плати та нарахованих на ці суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464
передбачено, що за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Враховуючи вищевказане для з'ясування
питання щодо законності рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі від 13 травня 2013 року № 987
необхідно встановити чи своєчасно та у
повному обсязі ВП «ВВТЗ» ДП
«Антрацит» сплачувався єдиний внесок
за грудень 2012 року та січень 2013 року.

Згідно звіту ВП «ВВТЗ» ДП «Антрацит» за
грудень 2012 року позивачем самостійно
нараховано єдиний внесок у сумі 61249,41
грн. (а.с. 73-77)

Вказана сума сплачена ВП «ВВТЗ» ДП
«Антрацит» платіжними дорученнями від
16 січня 2013 року № 25, від 17 січня 2013
року № 19, від 17 січня 2013 року № 21, від
31 січня 2013 року № 62, від 31 січня 2013
року № 61 на загальну суму 61249,41 грн.,
тобто у повному обсязі. (а.с. 78-82)

Оскаржуваним рішенням застосовано
фінансові санкції за несвоєчасну
сплату єдиного внеску за січень 2013
року, тому несвоєчасна сплата єдиного
внеску за грудень 2012 року (затримка на 3
дні) не має правового значення для
даної справи.

Відповідно до п.7.2.2 Інструкції «Про
прядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27 вересня 2010 року № 21-5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289,
розрахунок зазначеної фінансової
санкції здійснюється на підставі даних
карток особових рахунків платників.

Відповідно до наданих позивачем
платіжних доручень про сплату єдиного
внеску за січень 2013 року самостійно
нарахована сума єдиного внеску у
відповідному звіті за січень 2013 року
сплачена ДП «Антрацит» у повному
обсязі 28 лютого 2013 року, тобто
своєчасно.

Враховуючи, що єдиний внесок за січень
2013 року позивачем сплачено своєчасно, а
станом на 01 лютого 2013 року ДП
«Антрацит» не мало поточної
заборгованості зі сплати єдиного
внеску суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача.

Що стосується обраного позивачем
способу захисту порушеного права, суд
вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 2 статті 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідного до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Незважаючи на те, що позивач просив
тільки скасувати рішення від 13 травня
2013 року № 987 про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені, суд дійшов
висновку про необхідність виходу за
межі позовних вимог для повного
захисту прав позивача, та, з
урахуванням положень п.1 ч.2 ст.162 КАС
України, визнання протиправним та
скасування рішення від 13 травня 2013 року
№ 987 про застосування штрафних санкцій
та нарахування пені.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Платіжним дорученням від 03 грудня 2013
року № 48 підтверджено сплату
ДП «Антрацит» судового збору у сумі
172,05 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 11, 17, 18, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов державного
підприємства «Антрацит» до управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення від 13
травня 2013 року № 987 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області від 13 травня 2013 року № 987 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь державного підприємства
«Антрацит» (94613, Луганська область, м.
Антрацит, вул. Ростовська, 38, ) судові витрати зі сплати судового
збору у сумі 172,05 грн. (сто сімдесят дві
гривні п'ять копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Р.С. Твердохліб