Справа № 2а-12040/12/2670
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Савченко А.І.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві звернулася до суду з позовом, у
якому просила зобов'язати ОСОБА_2
здійснити перебудову нежитлових
будівель літ. «А» та літ. «Х» на АДРЕСА_1
та привести їх до попереднього стану за
власний рахунок.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
лютого 2013 року вказаний
адміністративний позов був
задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що позивач не надав
доказів того, що самочинне будівництво
суперечить суспільним інтересам та
порушує права інших осіб.

Під час судового засідання
представники відповідача підтримали
свою апеляційну скаргу та просили суд
її задовольнити з підстав, викладених в
ній.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
апеляційної скарги та просив суд
відмовити в її задоволенні посилаючись
на те, що судом першої інстанції було
винесено законне і обґрунтоване
рішення, а підстави для його зміни чи
скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково,
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 лютого 2013 року -
скасувати та закрити провадження у
справі виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КАС України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції та закриває провадження у
справі з підстав, встановлених ст. 157
цього Кодексу.

Судом встановлено, що Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві було складено
приписи від 21 жовтня 2011 року, якими
ОСОБА_2 було заборонено експлуатацію
нежитлових будівель літ. «А» та літ. «Х»
на АДРЕСА_1 та зобов'язано у строк до 21
листопада 2011 року усунути встановлене
порушення вимог закону шляхом
перебудови вказаних приміщень та
приведення їх у попередній стан.

Приписами Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 21 лютого 2012 року
відповідача було зобов'язано виконати
вимоги приписів від 21 листопада 2011
року.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав вимоги
вищевказаних приписів позивача,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві звернулася до суду з позовом
про зобов'язання відповідача здійснити
перебудову нежитлових будівель літ.
«А» та літ. «Х» на АДРЕСА_1 та привести
їх до попереднього стану за власний
рахунок.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві суд першої інстанції виходив з
того, що даний позов підлягає розгляду
в порядку адміністративного
судочинства, а заявлені в ньому вимоги
є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
відповідають вимогам процесуального
права.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Таким чином, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, як суб'єкт владних
повноважень, має право звернутися до
суду з позовом лише у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до пп. 18 п. 5 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 08 квітня
2011 року № 439/2011 (далі - Положення)
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві має право на звернення до
адміністративного суду з позовом про
зобов'язання ОСОБА_2 здійснити
перебудову нежитлових будівель літ.
«А» та літ. «Х» на АДРЕСА_1 та привести
їх до попереднього стану за власний
рахунок.

У відповідності до пп. 18 п. 5 Положення
Держархбудінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку
здійснювати претензійно-позовну
роботу, звертатися до суду з позовами
щодо захисту своїх прав та законних
інтересів, а також інтересів держави з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю та
контролю у сфері житлово-комунального
господарства.

Разом з тим, вказана норма права
закріплює за Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві загальне право на судовий
захист, проте не встановлює
спеціального права на звернення до
адміністративного суду, як суб'єкта
владних повноважень.

Обґрунтовуючи своє право на звернення
до суду з даним позовом, представник
позивача в судовому засіданні 19 грудня
2013 року послалася на ст. 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

У відповідності до ст. 38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» у редакції, чинній на час
звернення до суду з даним позовом, у
разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Тобто, вказана норма права зобов'язує
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві звернутися до суду з позовом
про знесення самочинно збудованого
об'єкта у разі, якщо особа не виконала
вимоги припису про його знесення.

До того ж, такий припис може бути
виданий лише у разі якщо перебудова
самочинного будівництва об'єкта з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою.

В даному випадку Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві звернулася до суду з вимогами
про зобов'язання ОСОБА_2 здійснити не
знесення, а перебудову нежитлових
будівель літ. «А» та літ. «Х» на АДРЕСА_1
та приведення їх до попереднього стану
за власний рахунок.

Крім того, в приписах від 21 жовтня 2011
року та від 21 лютого 2012 року відсутні
посилання на те, що негативні наслідки
здійснення позивачем самочинної
перебудови нежитлових будівель літ.
«А» та літ. «Х» на АДРЕСА_1 не можуть
бути усунені шляхом перебудови.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що ст. 38
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» врегульовує
інші правовідносини, ніж ті, що
склалися між сторонами даної справи.

Натомість колегією суддів встановлено,
що дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві у випадку встановлення факту
невиконання припису про усунення
порушень регламентовані п. 3.7 Порядком
здійснення державного контролю
Держархбудінспекцією України та її
територіальними органами у сфері
житлово-комунального господарства,
затвердженим наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16 листопада
2009 року № 358.

Відповідно до п. 3.7 вказаного Порядку
суб'єкт господарювання, який одержав
припис про усунення порушень,
виявлених під час здійснення планових
(позапланових) перевірок, зобов'язаний
у встановлений строк усунути виявлені
порушення та письмово повідомити про
це Держархбудінспекцію України або її
територіальний орган, посадові особи
яких здійснювали перевірку. Посадовій
особі суб'єкта господарювання
роз'яснюються положення статті 18842
КУпАП щодо відповідальності за
невиконання законних вимог (приписів)
посадових осіб Держархбудінспекції
України або її територіальних органів.
У разі невиконання припису посадовою
особою Держархбудінспекції України та
її територіальних органів складається
протокол про адміністративне
правопорушення, який протягом трьох
днів після його складення подається
керівнику відповідної інспекції або
його заступнику для винесення
постанови про адміністративне
правопорушення у сфері
житлово-комунального господарства.

Звернення до суду з позовом про
зобов'язання виконати припис
зазначеним Порядком - не передбачене.

З огляду на те, що Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, як суб'єкт владних
повноважень, не наділена правом
звернення до адміністративного суду з
позовом про зобов'язання здійснити
перебудову об'єктів будівництва,
подана нею позовна заява не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції безпідставно виніс
рішення по суті заявлених Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві вимог.

Таким чином, судом першої інстанції
було порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково, постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 лютого 2013 року - скасувати
та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 лютого 2013 року -
скасувати.

Провадження у справі за
адміністративним позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 28
січня 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.