Справа № 826/14529/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою приватного
підприємства «С'ЮТ МАЙСТЕР» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 листопада 2013 року за
адміністративним позовом приватного
підприємства «С'ЮТ МАЙСТЕР» до
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
приватне підприємство «С'ЮТ МАЙСТЕР»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою позов
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «ОСТІН ТРЕЙД»,
ТОВ «ТПК «ТЕХНОМАШПОСТАЧ»» за період з
30.09.2009 року по 30.09.2012 року, за
результатами якої складено акт №
18/1-22-20-33629572 від 15 січня 2013 року.

В акті перевірки встановлено порушення
позивачем п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість, що підлягає сплаті на
загальну суму 23 342,80 грн. та порушення п.
138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток, що підлягає сплаті до бюджету
на загальну суму 27 352 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 05
лютого 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за податком на
додану вартість на загальну суму 29 178
грн. 50 коп. та податкове
повідомлення-рішення № від 05
лютого 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за податком на
прибуток на загальну суму 28 939 грн. 50
коп.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: 1) придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум податку на
додану вартість є або придбання ним
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, або сплата чи нарахування
сум податку на додану вартість у
зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що надані
позивачем докази, а саме:
рахунки-фактури з
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентами,
видаткові, податкові накладні, акти
виконаних робіт, є неналежними,
оскільки належним чином оформлені
документи не дають підстав для
формування валових витрат та для
нарахування податкового кредиту при
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданих послуг.

За відсутності інших достатніх та
належних доказів, які б підтверджували
реальне здійснення господарських
операцій, на підставі яких сформовані
валові витрати та податковий кредит за
спірними господарськими операціями,
самі по собі податкові накладні не
підтверджують право позивача на їх
формування.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства або податкового кредиту з
податку на додану вартість належить
з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
обґрунтованими та правомірними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «С'ЮТ МАЙСТЕР» залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.