Справа № 805/17829/13-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 р.
Справа №805/17829/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 15
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові
Д.В.,

з участю:

позивача - не з'явився,

представника відповідача - Резаковій
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги від 01
грудня 2013 року про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.,
зобов'язання Державну податкову
інспекцію у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області утриматись від вчинення певних
дій, -

В С Т А Н О
В И В :

12 грудня 2013 року ОСОБА_2 (далі - позивач,
ФО-П ОСОБА_2) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - відповідач,
ДПІ у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у
Донецькій області) про визнання
нечинною вимогу від 01 грудня 2013 року
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.,
зобов'язання Державну податкову
інспекцію у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області утриматись від вчинення певних
дій - примушення позивача сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що з 21
листопада 2005 року є фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування.
Відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» він є
пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням, також у даному
посвідченні визначено, що пенсія, яка
призначена позивачу є довічною.
Позивач вказує, що 01 грудня 2013 року
отримав вимогу ДПІ у м. Харцизьку ГУ
Міндоходів у Донецькій області про
сплату суми боргу зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.
№ Ф від 01 грудня 2013 року, але з
винесеною вимогою він не згоден,
оскільки є пенсіонером за віком на
пільгових умовах, через що не повинен
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Позивач
зазначив, що статтею 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
звільняються від сплати особи, які
обрали спрощену систему оподаткування,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують пенсію або
соціальну допомогу. Таким чином,
позивач вважає, що дії відповідача є
незаконними, порушують вимоги чинного
законодавства, оскільки примушення
його, як пенсіонера за віком,
сплачувати страхові внески є грубим
порушенням його прав та обов'язків. З
огляду на повідомлені обставини,
просив суд визнати нечинною вимогу від
01 грудня 2013 року про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21
грн.,та зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області утриматись від вчинення певних
дій - примушення позивача сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

13 січня 2014 року позивач надав через
канцелярію Донецького окружного
адміністративного суду клопотання,
згідно якого просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі, а
також розглянути адміністративну
справу без його участі (арк. справи 39- 40).

15 січня 2014 року на адресу Донецького
окружного адміністративного суду від
відповідача надійшли письмові
заперечення на адміністративний позов,
в яких відповідач зазначив, що згідно
Закону України від 04 липня 2013 року №
406-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
з 01 жовтня 2013 року органам Міндоходів
України надана функція
адміністрування внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Станом на 01
жовтня 2013 року управлінням Пенсійного
фонду України у м. Харцизьку була
передана Державній податковій
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області розрахована ними
заборгованість по єдиному соціальному
внеску (НОМЕР_2) у сумі 11 109,18 грн. по
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 У
подальшому, 21 жовтня 2013 року в картці
особового рахунку (НОМЕР_2) ОСОБА_2
(рнокпп НОМЕР_1) було автоматично
нараховано суму єдиного соціального
внеску, як платнику спрощеної системи
оподаткування за 3 квартали 2013 року по
терміну сплати 21 жовтня 2013 року, таким
чином загальна сума боргу станом на 01
листопада 2013 року складає 12 303,21 грн.
Відповідач зазначив, що за період з 01
жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року
зазначена сума єдиного соціального
внеску позивачем не сплачена.
Відповідно до частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. З
урахуванням вищевикладеного, позивачу
01 грудня 2013 року направлена вимога №
Ф-37 на суму 12 303,21 грн., на момент
направлення зазначеної вимоги
Державна податкова інспекція у м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області не
володіла інформацією щодо пенсійного
віку ОСОБА_2, отже відповідно до статті 6
вищенаведеного Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску має право звернутися до
органу доходів і зборів з письмовою
заявою про зміну умов сплати єдиного
внеску у разі зміни його статусу, як
платника (або отримання права на зміну
розміру єдиного внеску, зокрема у
зв'язку із зміною виду економічної
діяльності). Таким чином, позивач
скористався своїм правом, та звернувся
до органів податкової інспекції із
заявою б/н, вх. № У-1803 лише 03 грудня 2013
року з проханням звільнити від сплати
єдиного внеску, оскільки позивач є
пенсіонером за віком. Також відповідач
зазначив, що відповідно до частини 4
статті 4 вищенаведеного Закону -
звільняються від сплати особи, які
обрали спрощену систему оподаткування,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують пенсію або
соціальну допомогу, та зауважив на
тому, що законодавцем в зазначеній
нормі не визначені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах. На підставі
вищевикладеного, просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову
у повному обсязі (арк. справи 41).

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав згадані
заперечення на адміністративний позов
та просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

У зв'язку з вищевикладеним, а також
враховуючи, що на адресу суду надійшла
заява від позивача про розгляду справи
без його участі, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі позивача
на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та заперечення
відповідача, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, позивач -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1,
зазначене підтверджується копією
паспорта громадянина України серії
НОМЕР_3 (арк. справи 31), зареєстрований в
якості фізичної особи-підприємця 21
листопада 2005 року виконавчим комітетом
Харцизької міської ради, у зв'язку з чим
державним реєстратором внесено запис
до єдиного державного реєстру № 2 001596, про що свідчить Свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_4 (арк.
справи 29). Позивач є платником єдиного
податку, що підтверджується Свідоцтвом
серії НОМЕР_5, копія якого також
знаходиться в матеріалах
адміністративної справи (арк. справи 30),
який відповідно до згаданого свідоцтва
з 01 січня 2013 року знаходиться на
спрощеній системі оподаткування.
Згідно пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_6, виданого 23 червня 2005 року,
позивач є пенсіонером за віком з 12
січня 2005 року довічно (арк. справи 35).

Відповідач - Державна податкова
інспекція у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області , є органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», а
тому у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
є суб'єктом владних повноважень.

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зазначено, що
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджується матеріалами
адміністративної справи, 01 грудня 2013
року Державною податковою інспекцією у
м. Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
відношенні позивача прийнята вимога №
Ф-37 зі сплати єдиного внеску в сумі 12
303,21 грн. (арк. справи 27).

Не погодившись з зазначеною вимогою,
позивач 09 грудня 2013 року звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із даним
адміністративним позовом (згідно
відмітки поштової служби на конверті в
якому надійшов адміністративний
позов).

Прийнята відповідачем вимога є
правовим актом індивідуальної дії,
правомірність винесення якого
здійснюється за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Спірною обставиною між сторонами є те,
чи належить позивачу сплачувати за
себе єдиний внесок у разі призначення
йому пенсії за віком, на пільгових
умовах. Стосовно цього суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року № 3609-VI, яким статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
доповнено частиною 4, в якій зазначено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З аналізу частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» можна зробити
висновок, що остання не містить
обмежень щодо звільнення від сплати
єдиного внеску в залежності від виду
отриманої пенсіонером пенсії, пенсії
за віком чи пенсії за віком на
пільгових умовах.

Разом із цим, як зазначалось судом вище,
позивачеві територіальним органом
пенсійного фонду з 12 січня 2005 року
призначена пенсія за віком (довічно), що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_6, виданого 23
червня 2005 року, що міститься у
матеріалах адміністративної справи
(арк. справи 35).

Також, як вбачається із
адміністративного позову,
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування позивач не
приймає.

За даних обставин, Державною
податковою інспекцією у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області помилково прийнята
спірна вимога від 01 грудня 2013 року № Ф-37
зі сплати єдиного внеску в сумі 12 303,21
грн.

При цьому, згідно поданого
адміністративного позову позивач
просив визнати спірну вимогу нечинною
повністю. Втім, необхідно зазначити, що
встановлені статтею 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
способи захисту порушеного права не є
вичерпними, однак деякі із
встановлених способів захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічно-правових відносин. Так, вимога
про визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а не правового акту
індивідуальної дії, яким є спірна
вимога про сплату недоїмки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у
даних правовідносинах належним
способом захисту порушеного права
позивача, за яким останній звернувся до
адміністративного суду, є скасування
спірної вимоги.

Отже, враховуючи встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку, що
спірна вимога № Ф-37 від 01 грудня 2013 року
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області в означеній частині підлягають
задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання Державну податкову
інспекцію у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області утриматись від вчинення певних
дій - примушення позивача сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суд зазначає
наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Водночас пунктом 8 частини
1 статті 3 КАС України визначено, що
позивач - це особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. Захист прав, свобод та
інтересів осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Також судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.
Неможливо зобов'язати відповідача на
майбутнє вчиняти певні дії, оскільки
відсутні факти порушення прав позивача
у майбутньому.

Таким чином, позовні вимоги позивача
про зобов'язання Державну податкову
інспекцію у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області утриматись від вчинення певних
дій - примушення позивача сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України; якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Таким чином, на підставі частин 1, 3
статті 94 КАС України, суд присуджує до
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору пропорційно
задоволеним вимогам - 172,09 грн., тобто в
частині задоволення майнових вимог
позивача (240,87 грн. - 68,82 грн. = 172,09 грн.).

З огляду на наведене, керуючись
статтями 2, 7-12, 69-71, 87-98, 122- 135, 138-140, 151-154,
143, 151-154, 163-164, 254, 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання нечинною вимогу від 01 грудня
2013 року про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
12 303,21 грн., зобов'язання Державну
податкову інспекцію у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області утриматись від
вчинення певних дій, - задовольнити
частково.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-37 від 01 грудня 2013 року про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 172,09 грн. (сто сімдесят дві грн. 09
коп.).

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошено її вступну та
резолютивну частину 15 січня 2014 року.

Повний текст постанови виготовлений 20
січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.