Справа № 742/4800/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/4800/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен В.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 08 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю та надбавки до пенсії за
проживання на радіоактивно
забрудненій території у розмірах
визначених ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2011
року.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 08
жовтня 2013 року позовні вимоги за період
з 09.07.2007 року по 17.03.2013 року залишені без
розгляду на підставі ч.2 ст.99 КАС
України. В задоволені решти позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач має статус дитини війни в
розумінні ст.1 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни», а відтак, на нього
повністю розповсюджуються всі пільги
та соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом, зокрема, на
отримання щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленого ст.6 даного
Закону, виходячи з його пріоритетності
над Постановою Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року.

Однак, відповідно до Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14 червня 2011 року №3491 - VІ, який
набрав чинності 19 червня 2011 року,
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що норми ст.ст. 39,51 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» в 2011
році застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вищенаведеної норми
Закону України від 14 червня 2011 року
№3491- VІ Кабінетом Міністрів України 06
липня 2011 року прийнято постанову №745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року,
згідно якої встановлено, серед іншого,
розміри виплат згідно ст.ст.6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни».

Вказані положення Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
неконституційним визнано не було.

За таких обставин, до набрання чинності
постанови Кабінету Міністрів України
№745 від 06 липня 2011 року, застосуванню
підлягають положення ст.6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», а з
23.07.2011 року - Постанова КМУ №745 від 06.07.2011
року, отже суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

З 01 січня 2012 року набрала чинності
Постанова Кабінету Міністрів України
№ 1381 від 28 грудня 2011 року, якою
встановлено, що дітям війни до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
проводиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Пункт 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" зазначено, що норми і
положення ст. 6 ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни" застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Стосовно посилань апелянта на
неправомірність залишення позовних
вимог в частині без розгляду, колегія
суддів зазначає наступне:

За ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Позивач не надав жодних доказів
поважності причини пропуску даного
строку, і, оскільки позовні вимоги
стосуються щомісячних пенсійних
виплат, то строк коли особа мала
дізнатись про порушення своїх прав
наступав по закінченню кожного
календарного місяця, після отримання
таких виплат.

Позивач щомісяця отримував пенсію і
додаткову пенсію, тобто усвідомлював
її розмір і мав можливість з'ясувати, з
яких виплат вона складається. Таким
чином, позивач не знав, але повинен був
і міг (мав реальну можливість) знати про
порушення свого права з дати
опублікування Рішень КСУ № 6-рп/2007 від
09.07.2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Правова необізнаність особи не може
бути визнана поважною причиною для
пропущення строку звернення до суду, як
і підставою для його поновлення,
оскільки закони і інші
нормативно-правові акти друкуються в
періодичних виданнях та є доступними
необмеженому колу осіб.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, визнавши, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 08 жовтня 2013 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С