Справа № 816/6691/13-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р.Справа № 816/6691/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Кременчуці на ухвалу
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013р. по
справі № 816/6691/13-а

за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Кременчуці

до Управління Держгірпромнагляду по
Полтавській області третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційне підприємство
"Шляхбудсервіс"

про скасування актів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Кременчуці, звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Держгірпромнагляду по
Полтавській області, в якому просив
скасувати акт спеціального
розслідування за формою Н-5, та акт за
формою Н-1 № 1 про нещасний випадок на
виробництві затверджених 29.10.2013 року
Територіальним управлінням
Держгімпронагляду у Полтавській
області відносно нещасного випадку, що
стався 14.05.2013 року в товаристві з
обмеженою відповідальністю
Промислово-комерційне підприємство
"Шляхбудсервіс" з генеральним
директором Кобилюх Богданом
Ярославовичем.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013 року
відмовлено у відкритті провадження по
вказаній адміністративній справі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваного рішення, норм
процесуального права, а саме: ст. ст. 2, 55
Конституції України, ст. ст. 14, 15, 234
Цивільного Кодексу України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
а клопотань від сторін про розгляд
справи за їх участю не надходило,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, з чим погоджується
колегія суддів, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Визначення поняття „суб'єкт владних
повноважень" наведено у п. 7 ч. 1 ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якого - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Із системного аналізу ч. 2 ст. 2 та п. 1 ч. 2
ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України випливає, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори фізичних осіб чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямованої на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язкий характер для суб'єктів цих
відносин.

Однак, сам по собі акт про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом та
акт проведення спеціального
розслідування нещасного випадку не
породжує ніяких правових наслідків та
не є нормативно-правовим актом чи актом
індивідуальної дії, а відтак не є
рішенням в розумінні п.1 ч.2 ст. 17 КАС
України.

Таким чином, предметом оскарження в
адміністративному суді не можуть бути
акт про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом та акт проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку, оскільки вони не носять
обов'язкового характеру, не
встановлюють, не припиняють та не
змінюють правовідносин, права та
обов'язки осіб. Акт перевірки є
підставою для прийняття рішень у разі
виявлення порушень, які і породжують
для позивача відповідні негативні
наслідки та можуть бути оскарженні.

Приймаючи до уваги, що зазначений спір
не пов'язаний із захистом прав, свобод
чи інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, що виключає розгляд справи у
порядку адміністративного
судочинства, відповідно п.1 ч.1. ст. 109 КАС
суддя відмовляє у відкритті
провадження по справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що даний спір не є
справою адміністративної юрисдикції
та підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що ухвала Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013 року
по справі № 816/6691/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Кременчуці залишити
без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013р. по
справі № 816/6691/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Рєзнікова С.С.