Справа № 826/19401/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.12.2013 у справі за
адміністративним позовом Київської
міської державної адміністрації до
Депутатської фракції політичної
партії «УДАР» («Український
Демократичний Альянс за Реформи»)
Віталія Кличка», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа -
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
про обмеження права на мирні зібрання,-

В С Т А Н О В И В:

Київська міська державна
адміністрація звернулась до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просила: встановити обмеження на мирні
зібрання (пікетування, пішої ходи,
демонстрацій, мітингів, зборів інше)
шляхом заборони Депутатській фракції
політичної партії «УДАР» («Український
Демократичний Альянс за Реформи»)
Віталія Кличка», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та іншим
суб'єктам, що реалізують право на мирні
зібрання, проведення заходів з 07.12.2013 по
07.01.2014 у місті Києві по вулицям
Інститутська, Лютеранська, Шовковична,
Командарма Каменєва.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.12.2013 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням ОСОБА_2 звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
06.12.2013 до КМДА надійшло письмове
повідомлення від ОСОБА_9 про намір
проведення з 07.12.2013 о 09 год. 00 хв.
безстроково мирної акції за людей на
Майдані Незалежності; приблизна
кількість учасників 10 000 чоловік, місце
проведення акції - вулиці Інститутська,
Лютеранська, Шовковична, Командарма
Каменєва.

25.11.2013 до КМДА надійшло повідомлення
від заступника голови партії - голови
Центрального виконавчого комітету,
голови Київської міської місцевої
організації Політичної партії «УДАР
(«Український Демократичний Альянс за
Реформи») Віталія Кличка» Ковальчука В.
про проведення з 24.11.2013 безстроково
мирної акції «Україна - це Європа!», у
тому числі на вулицях Інститутській,
Лютеранській, Шовковичній; орієнтовна
кількість учасників акції до 150 000 осіб;
передбачено встановлення агітаційних
наметів, використання
звукопідсилювальної техніки,
світлового обладнання, сценічної
конструкції, відеообладнання та
автономного енергозабезпечення;
відповідальний за проведення акції -
ОСОБА_10.

30.11.2013 до КМДА надійшла телеграма від
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
проведення безстрокової мирної акції
протесту, мирного зібрання, зокрема на
вулицях Лютеранській та Інститутській,
а також інших вулицях міста Києва, якщо
це знадобиться.

Крім того, від Депутатської фракції
Політичної партії «УДАР («Український
Демократичний Альянс за Реформи»)
Віталія Кличка» надійшло повідомлення
від 30.11.2013 про проведення з 30.11.2013
народними депутатами України - членами
депутатської фракції зустрічей з
виборцями, у тому числі біля будівлі
Адміністрації Президента України на
підходах з вулиць Інститутської та
Лютеранської та біля будівлі
Міністерства внутрішніх справ України
на підходах з вулиці Шовковичної.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що з метою забезпечення
інтересів національної безпеки та
громадського порядку, охорони життя,
здоров'я, захисту прав і свобод
громадян доцільно встановити
обмеження права на мирні зібрання
шляхом заборони відповідачам на
проведення заходів по вулицям
Інститутська, Лютеранська, Шовковична
та Командарма Каменєва з 07.12.2013 по
07.01.2014.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд
першої інстанції протиправно дійшов
висновку про наявність підстав для
обмеження реалізації права на мирні
зібрання відповідачів лише із самого
факту проведення такого зібрання без
дослідження обставин, які дійсно
можуть вказувати на наявність реальних
загроз та небезпек, що можуть виникнути
в результаті проведення таких заходів
та без урахування принципу
пропорційності.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Згідно статті 39 Конституції України
громадяни мають право збиратися мирно,
без зброї і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування; обмеження щодо
реалізації цього права може
встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 19.04.2001 №4рп/2001 (справа
№1-30/2001), організатори зборів, мітингів,
походів і демонстрацій мають
сповістити зазначені органи про
проведення заходів заздалегідь, тобто
у прийнятні строки, що передують даті
їх проведення. Ці строки не повинні
обмежувати передбачене статтею 39
Конституції України право громадян, а
мають служити його гарантією і,
водночас, надавати можливість
відповідним органам вжити заходів щодо
безперешкодного проведення
громадянами зборів, мітингів, походів і
демонстрацій, забезпечення
громадського порядку, прав і свобод
інших людей. При здійсненні
громадянами права на свободу думки і
слова, на вільне поширення своїх
поглядів і переконань не повинно бути
посягань на права і свободи, честь і
гідність інших людей.

Таким чином, умовою можливого
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання є створення реальної
небезпеки заворушень чи злочинів,
загрози здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей через проведення
зборів, мітингів, походів, демонстрацій
чи інших зібрань та лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що з
матеріалів справи вбачається, що
організатори акцій всупереч вимог ст. 39
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України від 19.04.2001
№4рп/2001 не подали завчасно
повідомлення про проведення
громадських заходів, що унеможливлює
створити належні умови для
забезпечення громадського порядку та
дотримання прав і свобод інших людей.

Відповідно до статті 38 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
на виконавчий орган Київської міської
ради (Київську міську державну
адміністрацію) покладено обов'язок
вжиття заходів щодо забезпечення
державного і громадського порядку,
життєдіяльності підприємств, установ і
організацій, забезпечення захисту
здоров'я людей.

Частиною першою статті 182 КАС України
передбачено, що органи виконавчої
влади, органи місцевого самоврядування
негайно після одержання повідомлення
про проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій тощо мають право
звернутися до окружного
адміністративного суду за своїм
місцезнаходженням із позовною заявою
про заборону таких заходів чи про інше
обмеження права на мирні зібрання (щодо
місця чи часу їх проведення тощо).

Завданням суду у таких справах є
перевірити обґрунтованість
застосування обмеження у реалізації
конституційного права громадян на
мирні зібрання за зверненням
відповідного суб'єкта владних
повноважень, а в разі обґрунтованості
обрати той спосіб обмеження цього
права, який був би адекватним
(найменшим) за встановлених небезпеки
чи загроз і забезпечував досягнення
мети такого обмеження - запобігання
заворушенням чи злочинам, охорона
здоров'я населення або захист прав і
свобод інших людей.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КАС України суд
задовольняє вимоги позивача в
інтересах національної безпеки та
громадського порядку в разі, якщо
визнає, що проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій чи інших зібрань
може створити реальну небезпеку
заворушень чи злочинів, загрозу
здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей.

Національна безпека - захищеність
життєво важливих інтересів людини і
громадянина, суспільства і держави, за
якої забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам (ст. 1 Закону України «Про
основи національної безпеки України»).
Об'єктами національної безпеки є
людина і громадянин - їхні
конституційні права і свободи;
суспільство - його духовні,
морально-етичні, культурні, історичні,
інтелектуальні та матеріальні
цінності, інформаційне і навколишнє
природне середовище і природні
ресурси; держава - її конституційний
лад, суверенітет, територіальна
цілісність і недоторканність (ст. 3).

Національні інтереси - життєво важливі
матеріальні, інтелектуальні і духовні
цінності Українського народу як носія
суверенітету і єдиного джерела влади в
Україні, визначальні потреби
суспільства і держави, реалізація яких
гарантує державний суверенітет
України та її прогресивний розвиток;
загрози національній безпеці - наявні
та потенційно можливі явища і чинники,
що створюють небезпеку життєво
важливим національним інтересам
України (ст. 1 Закону України «Про
основи національної безпеки України»).

Громадський порядок - це система
суспільних відносин, які складаються і
розвиваються в громадських місцях під
впливом правових та соціальних норм,
спрямованих на забезпечення
нормального функціонування установ,
організацій, громадських об'єднань,
праці й відпочинку громадян, повагу до
їх честі, людської гідності та
громадської моралі (п. 1.6 Положення про
службу дільничних інспекторів міліції
в системі Міністерства внутрішніх
справ України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11.11.2010 №550).

Як встановлено судом першої інстанції
з повідомлень у пресі, на телебаченні,
по радіо та мережі Інтернет вбачається,
що у місті Києві, зокрема на Майдані
Незалежності та прилеглих вулицях
триває безстрокова акція протесту щодо
підтримання угоди України з
Європейським Союзом (Євромайдан), під
час якої відбулись сутички між
демонстрантами та представниками
правоохоронних органів, блокування та
захоплення органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
об'єднань громадян (Генеральна
прокуратура України, Київська міська
державна адміністрація, Будинок
профспілок); під час проведення акції
протесту лунали заклики учасників
Євромайдану щодо виходу громадян на
масові заходи, про підняття революції
та повалення правлячого режиму.

Вказані загальновідомі обставини
свідчать про існування реальної
небезпеки інтересам національної
безпеки та громадського порядку,
зокрема виникнення заворушень та
підготування злочинів, про загрозу
здоров'ю населення, правам і свободам
громадян під час проведення акцій
протесту та інших мирних зібрань в
контексті сьогоднішніх подій.

Частина друга статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що обставини, визнані судом
загальновідомими, не потрібно
доказувати.

Також, дії учасників акцій протесту
перешкоджають нормальній роботі
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, інших
установ та організацій, які
знаходяться в епіцентрі чи поблизу
місць проведення акцій, а також
порушують нормальний рух транспортних
засобів на ділянках доріг, наближених
до місць проведення заходів.

При цьому, суд першої інстанції
виходить із того, що забезпечення
інтересів національної безпеки,
забезпечення громадського порядку та
дотримання прав і свобод громадян
переважає над правом проведення
заходів на заявленій відповідачами
території.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що з метою
забезпечення інтересів національної
безпеки та громадського порядку,
охорони життя, здоров'я, захисту прав і
свобод громадян необхідно було
встановити обмеження права на мирні
зібрання шляхом заборони відповідачам
на проведення заходів по вулицям
Інститутська, Лютеранська, Шовковична
та Командарма Каменєва з 07.12.2013 по
07.01.2014. При цьому, зазначені обмеження
не порушують права громадян на мирні
зібрання, оскільки стосуються лише
визначеної частини міста Києва та не
перешкоджають проведенню таких мирних
зібрань в інших місцях.

Доводи апелянта про те, що позовну
заяву необхідно було залишити без
розгляду, оскільки вона подана в день
проведення заходів є безпідставними з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 182 КАС
України позовна заява, яка надійшла в
день проведення заходів, визначених
частиною першою цієї статті, або після
цього, залишається без розгляду.

Так, позовна заява КМДА надійшла в день,
коли відповідачами 1-5 та 7 вже
проводяться заходи.

В свою чергу, постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
21.05.2012 №6 «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства під час розгляду та
вирішення справ стосовно реалізації
права на мирні зібрання (збори, мітинги,
походи, демонстрації тощо)» доведено до
відома суддів апеляційних та окружних
адміністративних судів Довідку щодо
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
законодавства під час розгляду та
вирішення впродовж 2010 - 2011 років справ
стосовно реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо), в якій зазначено, що
«судам потрібно мати на увазі, що в разі
подання органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування
позовної заяви про обмеження у
реалізації права на мирні зібрання
після початку проведення масового
заходу, запланованого до проведення
протягом декількох днів (місяців тощо),
суд, за відсутності інших перешкод,
повинен прийняти таку заяву до
провадження та вирішити відповідно до
статті 182 КАС України. У цьому випадку в
разі прийняття постанови про
задоволення позову заборона заходів чи
інший спосіб обмеження права на мирні
зібрання застосовується судом із дня,
що настає за днем ухвалення рішення у
справі».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що подання
позовної заяви в день проведення
заходів, запланованих до проведення
безстроково, не є підставою для
залишення її без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.12.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
27.01.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.