Справа № 2а-20/11
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-20/11
Головуючий у 1-й інстанції: Володько
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддівБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 лютого 2011 року
та Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської
ради Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 лютого 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської
ради Київської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести нарахування та виплату
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 лютого 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_4 за період з 1996 по 2006 роки
залишено без розгляду з підстав
застосування положень ч. 1 ст. 100 КАС
України.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 лютого 2011 року позов задоволено.

Визнано дії неправомірними та
зобов'язано УСЗН Білоцерківської
міської ради Київської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4 щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009 рік,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
ухвалу суду про залишення позовних
вимог без розгляду та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задовольнити.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятою постановою суду від 03 лютого
2011 року, також подав апеляційну скаргу,
в якій зазначає, що оскаржувана
постанова суду не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а саме, судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197
КАС України, оскільки відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_4 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1)
та інвалідом ІІ групи.

Відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, що діяла до 28.12.2007),
інвалідам ІІ групи виплачується
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Так, позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах визначених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст. 48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Однак, на момент звернення позивача до
суду до зазначених правовідносин
застосовувалась стаття 257 ЦПК України,
яка встановлювала трирічний строк
звернення до суду з вимогою про захист
порушеного цивільного права або
інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом ІІ групи з 12.12.1998, а
з позовними вимогами щодо виплати
недоотриманої суми одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат звертається тільки
06.05.2010.

Крім цього, з позовними вимогами щодо
перерахунку та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 1999-2006 роки
позивач звертається 06.05.2010, тоді як
вказана допомога позивачу за 2001-2002 роки
виплачена відповідачем в грудні 2003
року, за 2003 рік - 29.10.2004, за 2004 рік - 29.06.2005,
за 2005 рік - 29.11.2005, за 2006 рік - 29.08.2006, а за
1999-2000 роки - в строк до 2003 року.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції,
чинній на день розгляду справи судом
першої інстанції), адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
залишення позовних вимог за 1999-2006 без
розгляду.

З огляду на те, що позивач звернувся до
суду з вказаним позовом 06.05.2010, позовні
вимоги підлягають до задоволення за 2009
рік.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 лютого 2011 року
та Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської
ради Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 лютого 2011 року -
залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 лютого 2011 року та постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 лютого 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.