Справа № 826/15855/13-а
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕДАСК»до
відповідача Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
Українипровизнання протиправними дій
відповідача щодо складення постанови у
справі про порушення митних правил №
протиправною і скасування постанови у
справі про порушення митних правил №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся позивач
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВЕДАСК» з позовною
заявою до відповідача Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України про визнання протиправними дій
відповідача щодо складення постанови у
справі про порушення митних правил №
протиправною і скасування постанови у
справі про порушення митних правил №
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08.10.2013 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
судового розгляду на 29.10.2013 р.
Зважаючи на неприбуття всіх сторін в
судове засідання 29.10.2013 р., суд відклав
В судовому засіданні 07.11.2013 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд:
- визнати протиправними дії Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України щодо складення постанови у
справі про порушення митних правил №
- визнати протиправною та скасувати
постанову Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України у справі
від 24.09.2013 року.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що оскаржувана постанова у справі про
24.09.2013 р. - є прийнятою неправомірно (з
порушенням вимог чинного
законодавства), оскільки, по-перше,
митним органом не було надано позивачу
(та до матеріалів справи) жодних
документів (відповідних доказів) на
підставі яких зроблено висновок про
невірне визначення ТОВ «ВЕДАСК» кодів
товарів за УКТЗЕД, та визначено нові
коди товарів за УКТЗЕД і збільшено
розмір митних платежів, що підлягають
до сплати в Державний бюджет, та
по-друге, зазначена постанова у справі
від 24.09.2013 р. - є прийнятою відповідачем
із чисельними арифметичними помилками,
що також не дає можливості достовірно
визначити наявність порушень з боку
ТОВ «ВЕДАСК» при розрахунку розміру
митних платежів для сплати до
Відповідач в судове засідання 07.11.2013 р.
не прибув та не скерував свого
представника, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, докази чого наявні
в матеріалах справи.
Жодних письмових заперечень на позовну
заяву, чи будь-яких заяв або клопотань з
відповідача до канцелярії суду не
Зважаючи на неприбуття всіх осіб, що
беруть участь у справі, в судове
засідання 07.11.2013 року, в даному випадку
відповідача, який був повідомлений
належним чином про слухання справи,
суд, на підставі вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати дану
порядку письмового провадження.
Про перехід до розгляду зазначеної
справи в порядку письмового
провадження відповідача було належним
чином повідомлено листом від 07.11.2013 р.,
який отриманий представником
відповідача за довіреністю особисто
наручно 25.11.2013 р., про що останній
розписався на зворотньому боці такого
листа, та докази зазначеного містяться
в матеріалах справи.
Однак, і станом на 27.01.2014 р. (тобто
протягом більше ніж трьох місяців з дня
відкриття провадження у справі) жодних
письмових заперечень на позовну заяву,
чи будь-яких інших пояснень з приводу
відповідача до суду також не надходило.
Розглянувши подані позивачем
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 19.08.2013 року позивачем
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВЕДАСК» в зоні
діяльності Південної митниці через
митний кордон України в контейнерах №
PONU7803864 та № INKU2798550 було переміщено
металоконструкції алюмінієві та їх
частини, деталі кріплення, фурнітура в
Вказаний товар було переміщено
позивачем через митний кордон України
на підставі Bill of Lading (коносамента) №
31.07.2013 року № 466128, № 466129, № 466130 та від
01.08.2013 року № 466140, № 466141, № 466142, № 466143, №
23.08.2013 року ТОВ «ВЕДАСК» в особі
декларанта (директора) Прошак О.П. було
подано до митного оформлення митну
декларацію № 100270000/2013/227956, в якій товар
було заявлено за наступними кодами
згідно УКТЗЕД, а саме:
- товар № 1 «металоконструкції
алюмінієві та їх частини, призначені
для використання в металоконструкціях,
двері, вікна та їх рами, пороги для
дверей - в асортименті» - за кодом
- товар № 2 «вироби будівельні з
пластмас, інші, в асортименті» - за
- товар № 3 «вироби з недорогоцінних
металів, деталі кріплення та
аналогічні вироби, що використовуються
в будівлях для зачинення вікон з
поворотною та поворотно-відкидною
ступкою, в асортименті» за кодом УКТЗЕД
- товар № 4 «фурнітура та аналогічні
вироби з недорогоцінних металів, що
використовуються для використання в
будівлях, інші, в асортименті» за кодом
За наслідками зазначеного, декларантом
позивача було самостійно нараховано
мито для сплати до Державного бюджету в
розмірі 6 190,13 грн., а також ПДВ у розмірі
274 560,34 грн. Загальна сума митних
платежів (мита та ПДВ) - 280 750,47 грн.
З огляду на наведене, 28.08.2013 р.
співробітниками митного поста
«Столичний» Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів в установленому
законом порядку було здійснено запит №
227956 до Управління митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів з
метою перевірки правомірності
визначення позивачем кодів товарів за
УКТЗЕД, заявлених до митного
оформлення за митною декларацію №
100270000/2013/227956.
Так, за наслідками вказаного, 04.09.2013 р.
Управління митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
винесло рішення про визначення коду
було змінено коди товарів за УКТЗЕД,
попередньо визначені позивачем, а саме:
- товар № 1 арматура та деталі із
алюмінію для механізмів
зачинення/відчинення вікон з
поворотною та поворотно-відкидною
стулкою класифіковано за кодом УКТЗЕД
- товар № 1 завіси із алюмінію для вікон
- товар № 1 деталі арматури кріплення
для дверей - алюмінієві профілі ПРС з
отворами для кріплення для розсувної
фасадної системи відкривання дверей
- товар № 3 завіси із алюмінію для вікон
З урахуванням вищезазначеного,
рішенням № КТ-189-2013 Управління
митної вартості, класифікації товарів
та заходів регулювання ЗЕД Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
було визначено митну вартість товарів
№ 1 та № 3, та відповідно встановлений
розрахунок митних платежів, які
необхідно сплатити до Державного
бюджету, в сумі 500 383,80 грн. Різниця
митних платежів (між заявленими
позивачем та встановленими
відповідачем) становить 252 942,09 грн.

З огляду на викладене вище,
відповідачем було зроблено висновок,
що декларант позивача Прошак О.П. не
виконав вимог закону (ч. 1 ст. 257, ч. 6 ст.
264, ч. 8 ст. 264, ст. 266 Митного кодексу
України), та не здійснив жодних заходів
для перевірки відомостей за
встановленим порядком щодо
правильності визначення кодів товарів
за УКТЗЕД, та відповідно не заявив
точні відомості про такі товари.

Враховуючи вищезазначене, відповідач
також дійшов до висновку, що своїми
діями, які виразилися у заявлені в
митній декларації № 100270000/2012/227956
неправдивих відомостей, необхідних для
визначення коду товару згідно з УКТЗЕД,
з метою неправомірного зменшення
розміру митних платежів, Прошак О.П.
вчинив порушення митних правил, що
передбачено ст. 485 Митного кодексу
України, за наслідками чого митним
органом було складено постанову у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р.

Однак, вважаючи такі дії відповідача
щодо складення зазначеної постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р. - протиправними, а
саму постанову у справі про порушення
митних правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 р. -
нечинною (прийнятою з порушенням вимог
чинного законодавства), позивач
оскаржив зазначені дії та постанову
відповідача в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Дослідивши наявні у справі докази
(надані виключно позивачем, оскільки
відповідач жодних заперечень проти
позову не подавав), проаналізувавши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 360 Митного кодекс
України, справа про порушення митних
правил може бути порушена тільки при
наявності встановлених законом умов -
приводів і підстав для порушення
митних правил та при відсутності
обставин, що виключають провадження у
справі.

Приводами і підставами для порушення
митних правил є:

- безпосереднє виявлення посадовими
особами митного органу порушення
митних правил;

- повідомлення про вчинення особою
порушення митних правил, отримані від
інших органів (у тому числі митних);

- повідомлення про вчинення порушення
митних правил, отримані від митних та
правоохоронних органів іноземних
держав, а також від міжнародних
організацій.

Так, в оскаржуваній постанові у справі
про порушення митних правил № 0707/10000/13
від 24.09.2013 р., відповідач зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України,
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Згідно з ч. 6 ст. 264 МК України, факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Частиною 8 статті 264 МК України
встановлено, що з моменту прийняття
митним органом митної декларації вона
є документом, що засвідчує факти, які
мають юридичне значення, а декларант
або уповноважена ним особа несе
відповідальність за подання
недостовірних відомостей, наведених у
цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України,
декларант зобов'язаний здійснити
декларування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
відповідно до порядку, встановленого
цим Кодексом, надати митному органу
передбачені законодавством документи
і відомості, необхідні для виконання
митних формальностей, сплатити митні
платежі або забезпечити їх сплату
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Проте, Прошак О.П. (як наголошує
відповідач в оскаржуваній постанові у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р.) не виконав
вказаних вимог закону, жодних заходів
для перевірки відомостей за
встановленим порядком не здійснив та,
звідси, не заявив точні відомості про
товари.

Однак, ні в судовому засіданні (в яке
відповідач не з'явився), ні за
наслідками переходу судом до розгляду
справи в порядку письмового
провадження (жодних заперечень чи
будь-яких пояснень з приводу даного
спору відповідачем надано також не
було), митний орган не роз'яснив суду
належним чином, та відповідно не
підтвердив допустимими у справі
доказами, які саме вимоги закону щодо
правильного визначення кодів товарів
за УКТЗЕД, не було виконано позивачем
(які саме документи або зразки товарів
на підтвердження заявлених кодів
товарів за УКТЗЕД позивач не надав), а
також які саме відомості позивач не
перевірив.

А отже, такі посилання відповідача в
оскаржуваній постанові у справі про
порушення митних правил № 0707/10000/13 від
24.09.2013 р. на порушення позивачем вимог
митного законодавства при визначені
кодів товарів за УКТЗЕД, що заявлялися
до розмитнення - є необґрунтованими
(безпідставними), та такими, що не
підтверджуються допустимими у справі
доказами.

Крім того, як підтверджується наявними
матеріалами справи, оскаржувана
позивачем постанова у справі про
порушення митних правил № 0707/10000/13 від
24.09.2013 р. - є прийнятою відповідачем із
чисельними арифметичними помилками, що
також не дає можливості достовірно
визначити наявність порушень з боку
ТОВ «ВЕДАСК» при розрахунку розміру
митних платежів для сплати до
Державного бюджету.

Так, в зазначеній постанові у справі
про порушення митних правил № 0707/10000/13
від 24.09.2013 р., в частині встановлення
вчиненого позивачем правопорушення,
відповідач посилається на положення ч.
3 ст. 470 Митного кодексу України (п. 1
резолютивної частини постанови), проте
як накладення на позивача
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу здійснюється відповідачем за
порушення позивачем ст. 485 Митного
кодексу України (п. 1 резолютивної
частини постанови).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України, порушення позивачем якої
встановлено відповідачем у п. 1
резолютивної частини постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р., перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу органу доходів і зборів -
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

А відповідно до ст. 485 Митного кодексу
України, на підставі якої відповідачем
у п. 2 резолютивної частини постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р. визначено позивачу
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 7580826,27 грн., заявлення в
митній декларації з метою
неправомірного звільнення від сплати
митних платежів чи зменшення їх
розміру неправдивих відомостей щодо
істотних умов зовнішньоекономічного
договору (контракту), ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача товару, неправдивих
відомостей, необхідних для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості, та/або надання з цією ж
метою органу доходів і зборів
документів, що містять такі відомості,
або несплата митних платежів у строк,
встановлений законом, або інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів, а
так само використання товарів,
стосовно яких надано пільги щодо
сплати митних платежів, в інших цілях,
ніж ті, у зв'язку з якими було надано
такі пільги, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 300
відсотків несплаченої суми митних
платежів.

Таким чином, відповідачем в
оскаржуваній постанові у справі про
порушення митних правил № 0707/10000/13 від
24.09.2013 р. визнано декларанта позивача
Прошак О.П. винним у порушенні митних
правил, що передбачено ч. 3 ст. 470 Митного
кодексу України, проте як
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу застосовано до позивача на
підставі ст. 485 Митного кодексу України,
що передбачає відповідний штраф за
зовсім інше правопорушення та у зовсім
іншому розмірі, ніж встановлене ч. 3 ст.
470 Митного кодексу України.

Відповідно, п. 1 резолютивної частини
постанови у справі про порушення
митних правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 р.
жодним чином не узгоджується із п. 2
резолютивної частини постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р., зважаючи на що,
така оскаржувана постанова є
необґрунтованою, та прийнятою із
порушенням норм чинного законодавства.

Крім того, як підтверджується наявними
матеріалами справи, в розрахунку
стягнення відповідачем також було
зроблено арифметичну помилку.

Так, у поданій декларації в особі
декларанта Прошак О.П. за № 100270000/2013/227956
від 23.08.2013 р., останнім було розраховано
мито у розмірі 6 190,13 грн, ПДВ - 274 560,34 грн.,
загальна сума - 280 750,47 грн.

Згідно рішення про визначення коду
товару № КТ-189-2013 від 04.09.2013 р.,
Управління митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
було визначено митну вартість товарів
№ 1 та № 3, та встановлений розрахунок
митних платежів, стосовно нових кодів
УКТЗЕД, що необхідний до сплати у
розмірі 500 383,80 грн. Різниця 252 942,09 грн.
Проте, при врахуванні змінених кодів
при перерахуванні декларації, мито
визначене відповідачем як 56 384,51 грн., а
ПДВ - 284 599,22 грн. Загальна сума 340 983,73 грн.
Різниця складає 60 233,26 грн.

А отже, відповідачем і в даному випадку
було допущено чисельні арифметичні
помилки, що також не може достовірно
підтверджувати правомірність посилань
митного органу на відповідні недоплати
позивачем митних платежів до
Державного бюджету, що призвело до
складення оскаржуваної постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу
України, завданнями провадження у
справах про порушення митних правил є
своєчасне, всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її з дотриманням
вимог закону, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
порушень митних, та запобігання таким
правопорушенням.

Однак, як підтверджується наявними у
справі доказами, та жодним чином не
було спростовано відповідачем, при
прийнятті оскаржуваної постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 р., відповідач не
дотримався вимог ч. 1 ст. 486 Митного
кодексу України, та виніс оскаржувану
постанову із допущенням чисельних
неточностей, недостовірних даних, та
арифметичних помилок, що відповідно
вказують на її необґрунтованість та
протиправність.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірності вчинених ним дій щодо
прийняття оскаржуваної постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 року, а також
правомірності самої такої постанови у
справі про порушення митних правил №
0707/10000/13 від 24.09.2013 року.

Натомість позивач надав суду
обґрунтовані пояснення та допустимі
докази на їх підтвердження, щодо
протиправності вчинених відповідачем
дій відносно прийняття оскаржуваної
постанови у справі про порушення
митних правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 року,
а також протиправності самої такої
постанови у справі про порушення
митних правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 року.

Як було зазначено вище, та
підтверджується наявними матеріалами
справи, станом на 27.01.2014 р. (тобто
протягом більше ніж трьох місяців з дня
відкриття провадження у справі) жодних
письмових заперечень на позовну заяву,
чи будь-яких інших пояснень з приводу
даного спору по справі № 826/15855/13-а від
відповідача до суду не надходило.

Зважаючи на таке, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача у
повному обсязі.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач (представник
позивача) не заявляв позовної вимоги
щодо відшкодування йому судових витрат
із сплати судового збору. Тому суд не
вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС
України, щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України щодо складення
постанови у справі про порушення
митних правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 року.

3. Визнати протиправною та
скасувати постанову Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України у справі про порушення митних
правил № 0707/10000/13 від 24.09.2013 року.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 27.01.2014 р.