Справа № 2-а-6178/11/1023
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-6178/11/1023
Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Києві апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради на постанову
Славутицького міського суду Київської
області від 05 серпня 2011 р. у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат у
відповідності до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2010, 2011
роки з урахуванням фактично виплачених
сум.

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 05 серпня 2011
р. позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач -
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
подав апеляційну скаргу, в якій просив
його скасувати та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки апеляційна скарга подана на
рішення суду першої інстанції,
прийняте в порядку скороченого
провадження, то колегія суддів
приходить до висновку про розгляд
справу у порядку письмово провадження
у відповідності до п. 3) ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін,
апеляційна скарга - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - є особою, який постраждав
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується відповідним
посвідченням, віднесений до категорії 1
та має ІІ групу інвалідності.

Також з матеріалів справи вбачається,
що позивачу виплачувалась щорічна
допомога на оздоровлення відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачеві застосуванню підлягає ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Крім того, розмір виплат, передбачений
вищевказаною постановою Кабінету
Міністрів України, не відповідає
визначеному Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміру,
кратному мінімальній заробітній платі,
яка збільшувалась в різні часи
Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати" на
відповідні роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок не порушуючи положень цього
Закону.

Отже, дії відповідача щодо не виплати у
повному розмірі ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010, 2011 рік,
а відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є
неправомірними.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова прийнята судом відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
а тому підстави для її задоволення
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195,198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради на постанову
Славутицького міського суду Київської
області від 05 серпня 2011 р. у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради про визнання
неправомірною відмову перерахунку
пенсії та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії - залишити без
задоволення, а постанову Славутицького
міського суду Київської області - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Судді:
А.Б. Парінов

О.О. Беспалов

.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.