Справа № 9101/101954/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" жовтня 2012 р.справа № 2а-3218/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 14 червня
2011 року

у справі № 2а-3218/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м.
Дніпропетровська

про визнання незаконними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська, про визнання
незаконними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період 01
січня 2010 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 травня 2011 року
позовні вимоги за період з 01 січня 2010
року по 12 жовтня 2010 року залишені без
розгляду. Ухвала сторонами не
оскаржена.

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 14 червня 2011
року позовні вимоги задоволені
частково. Визнано незаконними дії та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська здійснити на користь
ОСОБА_1 перерахунок державної основної
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірах
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого в
Законах України на відповідний рік,
забезпечивши виплату цих сум з 13 жовтня
2010 року по 14 червня 2011 року, з
урахуванням різниці, яка виплачена у
цей період.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1
звернулися з апеляційними скаргами.

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Дніпропетровська, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

ОСОБА_1, в апеляційній скарзі
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційні скарга
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, його визнано
інвалідом ІІ групи, захворювання
пов'язане з виконанням обов'язків
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6,8).

Положеннями статті 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» його
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 зазначеного Закону
передбачено, що особам віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІI групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком,
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що під час визначення
розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Щодо доводів позивача про непоширення
строків давності до спірних відносин,
суд апеляційної інстанції зазначає, що
не підлягають застосуванню до таких
вимог положення частини другої статті
46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частини другої статті 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки зазначені
приписи встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення і
нарахування пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно застосував положення статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 14 червня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим