Справа № 804/11117/13-а
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2013-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О., при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
представника позивача- Шестерні Н.О.,
представника відповідача - Онасенко
О.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмежено
відповідальністю «Адонай Плюс»
до Дніпропетровської
митниці Головного управління
Дніпропетровській області та
Головного управління Державної
казначейської служби
України у Дніпропетровській області
протиправними та скасування рішення та
надміру сплачених коштів,-
Товариство з обмежено
відповідальністю «Адонай Плюс»
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дніпропетровської митниці
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
- визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості №
110080000/2013/100112/1 від 20.07.2013 р.;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адонай Плюс» суму
надмірно сплачених платежів у розмірі
11724,31 грн. ( з урахуванням уточнених
позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач згідно
зовнішньоекономічного контракту №
АД-Л 18/13 від 18.03.2013 р. (далі - Контракт)
ввіз на митну територію товар.
Відповідно то умов Контракту та
специфікацій до нього була заявлена
митна вартість за 1-им основним методом
- за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції). Під час митного оформлення
відповідачем необґрунтовано в
порушення вимог 53 МК України
відмовлено у митному оформлені товарів
за 1-м методом оцінки - за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки позивач
як декларант товару надав всі
необхідні документи згідно вимог
законодавства, відповідач
безпідставно вимагав надання
додаткових документів, що є також
порушенням п 3.16, 3.17 Загального додатку
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур.

Також позивачем зазначено, що
розбіжність між рівнем заявленої
митної вартості товарів та рівнем
митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не дає
достатніх підстав для однозначного
висновку про заниження митної
вартості імпортованих товарів на
надання митному органу недостовірних
даних, що підтверджується правовою
позицією Вищого адміністративного
суду України у справі № К 22969/10.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідач-1
(Дніпропетровська митниця Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
подав письмові заперечення, згідно
яких за поданою позивачем МД спрацював
профіль ризику 105-2 «Необхідно
перевірити достовірність складових
митної вартості, а саме додаткові
нарахування до ціни угоди. Можливе
страхування оцінюваних товарів.
Можливе заниження митної вартості.
Здійснити перевірку правильності
визначення митної вартості, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів.».У зв'язку з наявними
розбіжностями та інформацією про інший
рівень митної вартості товарів
відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України
позивачу було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, що не було
зроблено та стало згідно ч. 6 ст. 5 та ст.
55 МК України стало підставою для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів.

Відповідач - 2 (Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області)
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду у судове
засідання не з'явився. Надав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що повернення надмірно зарахованих до
бюджету митних та інших платежів
Державним казначейством здійснюється
на підставі висновку митного органу, що
займався оформленням митної
декларації. До Головного управління не
надходили висновки від
Дніпропетровської митниці, на підставі
яких перераховуються спірні кошти з
рахунку обліку доходів державного
бюджету на рахунок, який зазначений у
висновку. За таких обставин, просить
суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступні
обставини.

Судом встановлено, що відповідно до МД
№ 110080000/2013/117994 від 20.07.2013 р. до митного
оформлення позивачем заявлено товар -
освіжувач для надання пахощів та
дезодорування повітря в жерстяному
аерозольному балоні (незмінний) «RIFF»
об. по 300 мл. не містить озоноруйнуючих
речовин (у складі газ без запаху LPG
(пропан 40 %, бутан 60%).

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи:

- облікова картка особи, яка здійснює
операції з товаром від 05.04.2013 р.
№ 1100/2013/0000722;

- GMR від 19.07.2013 р. № 21168;

- коносамент від 08.07.2013 р.;

- банківський платіжний документ від
17.07.2013 р. № 113;

- калькуляція транспортних витрат
АД-22/12-13 від 15.07.2013 р.;

- довідка тр. витрат б/н від 15.07.2013 р.;

- прас-лист від 18.03.2013 р.;

- висновок про вартість хар. Від 16.07.2013 р.
№ ГО-3873;

- калькуляція собівартості від 17.09.2012 р.;

- інвойс від 28.06.2013 р. № 014567;

- пакувальний лист від 28.06.2013 р.;

- специфікація 1 від 18.03.2013 р.;

- зовнішньоекономічний договір від
18.03.2013 р. АД-Л 18/13;

- договір про перевезення від 18.03.2013 р.
№ 1803;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей від 05.07.2013 р.;

- сертифікат про проходження товару від
08.07.2013 р. № 026437;

- рішення Держстандарт метрологія від
19.03.2013 р.;

- технічна документація від 10.12.2005 р.;

- копія митної декларації країни
відправлення.

Під час здійснення митного оформлення,
здійснення відповідачем контрою
правильності визначення митної
вартості товару, за результатами
проведених консультацій з позивачем,
згідно п. 1 ч. 4 ст. 54, ст. 337, ст. 58 МК
України відповідач для підтвердження
обґрунтованості заявленої позивачем
митної вартості товару запропонував
надати останньому додаткові документи,
а саме виписку з бухгалтерської
документації, ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів,
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

20.07.2013 р. відповідачем була оформлена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
110080000/2013/00117 на підставі п. 6 ст. 54 МК
України з причин відмови позивача
надати додаткової документи, про що
позивачем зазначено в МД «документи
надати неможливо».

20.07.2013 р. винесено рішення про
коригування митної вартості
№ 110080000/2013/100112/1, згідно якого
митну вартість товару визначено із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості - 2-б - за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів з урахуванням
наявної у митного органу інформації
про вартість подібного товару та з
урахуванням наявної у митного органу
інформації щодо вартості транспортних
витрат з країни експорту, отриманої від
державних органів на запит
Держмитслужби України з МД №
600110000/2013/2041від 01.04.2013 р., № 110080000/2013/110553
від 26.04.2013 р. (1,5975 дол. США/кг).

Товар випущено у вільний обіг за МД №
110080000/2013/118019 від 20.07.2013 р. з
митною вартістю відповідно до Рішення
про коригування митної вартості №
110080000/2013/100112/1 від 20.07.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів; 7)
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Позивачу було запропоновано надати
виписку з бухгалтерської документації,
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів, інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Підставами надання додаткових
документів, про що зазначено на першому
аркуші ДМВ, були: «до митного
оформлення декларантом надано
контракт від 18.03.2013 р. № AD-L 1813 пунктом 4.1
зазначено ціну на товар EXW Dilovasi. Але в
комерційному інвойсі зазначено ціну на
товар EXWORKS. У наданому висновку
експерта ТПП від 16.07.2013 р. № ГО-3873
міститься посилання на сайти мережі
Інтернет, але експертом не було
зазначено чи використовувалися
коригуючи коефіцієнти, які саме
(числові показники, метод розрахунку).
Також, у калькуляції на доставку
вантажу підприємство «Адонай Плюс»
винесено окремо навантаження на
транспортний засіб у розмірі 1100 грн.,
але ця сума не підтверджена
документами експедитора».

В п. 4.1 контракту від 18.03.2013 р. № AD-L 1813
зазначено: «цены на товар должны быть
указаны в долларах США в соответствии с
прилагаемой спецификацией и должны
пониматься EXW Dilovasi, включая стоимость
тары, упаковки, маркировки».

В п. 4.1 контракту від 18.03.2013 р. № AD-L 1813
зазначено: «поставка осуществляется на
условиях EXW Dilovasi согласно Inkoterms 2000».

В комерційному інвойсі зазначено «delivery
term: EX WORKS», що передбачає спосіб
доставки згідно офіційних правил
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати (редакція
2000 року, Інкотермс-2000) ФРАНКО-ЗАВОД (...
назва місця) (EX WORKS (... named place) без
зазначення адреси доставки. Адреса
доставки (Dilovasi) зазначена в контракті
та є адресою продавця товару. Відтак,
інформація в комерційному інвойсі щодо
способу доставки не суперечить тій же
інформації в контракті від 18.03.2013 р. №
AD-L 1813.

В зв'язку з чим, суд визнав помилковими
висновки відповідача про розбіжності в
контракті від 18.03.2013 р. № AD-L 1813 та
комерційному інвойсі.

Суд не приймає як належний доказ
посилання відповідача на недоліки
висновку експерта ТПП від 16.07.2013 р. №
ГО-3873, оскільки наявність такого
документа не передбачена переліком
документів, які підтверджують митну
вартість товарів згідно ч. 2 ст. 53 МК
України, а тому його недоліки не можуть
бути підставою для надання додаткових
документів. Також, висновок експерта
ТПП від 16.07.2013 р. не містить
розбіжностей, наявних ознак підробки,
не містить відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни. Експертом були
використанні документи, що надавалися
позивачем під час митного оформлення
товару, інші документи експертом не
використовувались.

Відповідно до пп. 3.1.7 п. 3.1 розділу 3
договору № 1803 від 18.03.2013 р. на
транспортно-експедиційне
обслуговування в обов'язки експедитора
входить «организация
погрузо-разгрузочных работ, загрузка
контейнеров, штивка грузов на
железнодорожных платформах и
транспортно-экспедиторского
обслуживания грузов».

Згідно калькуляції на доставку вантажу
загальна вартість доставки вантажу
становить 6887,30 грн.

Відповідно до рахунку на оплату послуг
експедитора від 15.07.2013 р. вартість
доставки вантажу становить 6887,30 грн.
(без ПДВ).

Враховуючи, що до обов'язків
експедитора включено обов'язок
навантаження товару на транспортний
засіб та дані послуги згідно договору
№ 1803 від 18.03.2013 р. окремо не оплачуються,
суд встановив необґрунтованість
висновків відповідача про
необхідність підтвердження вартості
послуг з навантаження товару на
транспортний засіб документами
експедитора».

Враховуючи зазначені обставини, суд
дійшов висновку про протиправність
вимог відповідача про надання
позивачем додаткових документів під
митного оформлення товару.

Також суд зазначає, що вимога про
надання ліцензійного чи авторського
договору покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів, про надання
інформації біржових організацій про
вартість товару або сировини є
безпідставною, оскільки в контракті
від 18.03.2013 р. № AD-L 1813 відсутня умова
наявності в покупця ліцензійного чи
авторського договору для продажу
товару та контракт від 18.03.2013 р. № AD-L 1813
на біржі не укладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В розрізі положень ст. 54 та ст. 55 МК
України неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу є
підставою відмови у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю лише у випадку якщо є
обґрунтовані підстави вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

З огляду на встановлені обставини
відповідачем не доведено, що надані
позивачем документи для підтвердження
митної вартості товару містять неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів. Відповідачем не доведено, що
використані декларантом відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до встановлених обставин,
суд дійшов висновку, що митним органом
не надано належного обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано та
не може бути застосований основний
метод визначення митної вартості - за
ціною договору (контракту), що
передбачено ч. 2 ст. 55 та ч. 3 ст. 57 МК
України.

З огляду на зазначене суд приймає
висновки позивача про те, що
розбіжність між рівнем заявленої
митної вартості товарів та рівнем
митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не дає
достатніх підстав для однозначного
висновку про заниження митної
вартості імпортованих товарів на
надання митному органу недостовірних
даних.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 КАС України, полягає
в наступному, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З урахуванням встановлених судом
обставин, суд доходить висновку про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмежено відповідальністю «Адонай
Плюс» - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
110080000/2013/00117 від 20 липня 2013 р.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості №
110080000/2013/100112/1 від 20.07.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адонай Плюс» суму
надмірно сплачених платежів у розмірі
11724,31 грн.(одинадцять тисяч сімсот
двадцять чотири гривні тридцять одна
копійка).

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю фірми «Адонай Плюс»
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету в сумі 87,94 грн.
(вісімдесят сім гривень дев'яносто
чотири копійки).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 15
жовтня 2013 р.

Суддя (підпис) З
оригіналом згідно Постанова не набрала
законної сили 15.10.2013р. Суддя
П.О.Борисенко
П.О.Борисенко