Справа № К/9991/62011/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/62011/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого: судді Чалого С.Я.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - Шумелда Р.Р., Могінська Т.А.

відповідача - Тимошенко А.Г.

третіх осіб - не з'явився

розглянувши в порядку касаційного
провадження у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційного скаргою
Представництва Американського
об'єднання комітетів для євреїв
бувшого Радянського союзу на постанову
Господарського суду Житомирської
області від 10 березня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року у справі за позовом
Представництва Американського
об'єднання комітетів для євреїв
бувшого Радянського союзу та
Об'єднання Іудейських релігійних
організацій України до Бердичівської
міської ради Житомирської області,
Виконавчого комітету Бердичівської
міської ради, треті особи
гаражно-будівельний кооператив №12,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Авто", товариство з
обмеженою відповідальністю "Бріз" про
визнання історичних меж, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2004 року Представництво
Американського об'єднання комітетів
для євреїв бувшого Радянського союзу
та Об'єднання Іудейських релігійних
організацій України звернулися до суду
з позовом до Бердичівської міської
ради Житомирської області та
Виконавчого комітету Бердичівської
міської ради та просили визнати межі
Єврейського кладовища (давніх поховань
на ньому) у м. Бердичеві відповідно до
меж, встановлених в технічній
документації, розробленій ТОВ
«Інеко-розвідування» відповідно до
історико-архівних документів;
зобов'язати Бердичівську міську раду
замовити проект землеустрою з
організації та встановлення меж
Єврейського кладовища (давніх поховань
на ньому); зобов'язати Бердичівську
міську раду внести зміни до
Генерального плану м. Бердичева з
урахуванням меж Єврейського кладовища
(давніх поховань на ньому) ( з
урахуванням заяв про зміну та
уточнення позовних вимог).

Постановою Господарського суду
Житомирської області від 10 березня 2009
року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Представництво Американського
об'єднання комітетів для євреїв
бувшого Радянського союзу звернулося з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами, на території м.
Бердичева Житомирської області по
вул. Леніна знаходиться єврейське
кладовище, межі якого були визначені
рішенням виконкому Бердичівської
міської ради депутатів трудящих від
20.09.1973 № 537 «Про закриття існуючих
старих кладовищ, відкриття нового
комунального кладовища і організацію
похоронного обслуговування в м.
Бердичеві».

11.03.1987 виконкомом Бердичівської
міської ради було прийнято рішення № 149
«Про виділення підприємствам міста
земельних ділянок для будівництва
житлових будинків», 20.04.1988 рішення № 206
«Про виділення підприємствам міста
земельних ділянок для будівництва
споруд житлового, громадського,
господарського призначення та про
дозвіл на будівництво», 21.11.1991 рішення
№ 15 «Про виділення підприємствам міста
земельних ділянок під будівництво, про
дозвіл на будівництво споруд
житлового, громадського і промислового
призначення», 19.03.1992 рішення № 170 «Про
виділення підприємствам міста
земельних ділянок для будівництва та
про дозвіл на проектування і
будівництво споруд громадського,
житлового і промислового призначення»,
18.12.1997 рішення № 705 «Про виділення
підприємствам міста земельних ділянок
під будівництво, проектування споруд
цивільного житлового і промислового
призначення, надання дозволів на
встановлення комерційних кіосків та
інших торгівельних споруд суб'єктами
підприємницької діяльності», 23.10.1997
рішення № 606 «Про виділення
підприємствам міста земельних ділянок
під будівництво, проектування споруд
цивільного житлового і промислового
призначення, надання дозволів на
встановлення комерційних кіосків та
інших торговельних споруд суб'єктами
підприємницької діяльності», 20.09.2005 за
№ 628 було прийнято рішення на сесії
Бердичівської міської ради «Про
затвердження фактичних меж
Єврейського кладовища».

Відповідно до ст. 20 Земельного Кодексу
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

До виключної компетенції селищної
ради, згідно ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
віднесено вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Відповідно до статті 80 Земельного
кодексу України органи місцевого
самоврядування є суб'єктами права
власності на землі територіальних
громад, що належать до комунальної
власності.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України
повноваження в сфері земельних
відносин на території селищ належать
селищним радам, які і здійснюють
повноваження з розпорядження землями
територіальних громад, передачі,
надання земельних ділянок фізичним і
юридичним особам та їх вилучення із
земель комунальної власності.

Внесення змін до рішень міської ради
проводиться на підставі прийняття нею
нового рішення.

Як вірно встановлено судами, доказів
оскарження та скасування жодного із
вищезазначених рішень відповідачів,
позивачами не надано.

Крім того, технічна документація,
розроблена проектно-розвідувальним
центром «Інеко-розвідування»,
відповідно до Земельного кодексу
України, Закону України «Про
землеустрій» та Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди), не
містить в собі технічного завдання на
складання документів із землеустрою,
акта прийому - передачі на зберігання
межових знаків, кадастрового плану
земельної ділянки погодженого
відповідними службами, переліку
обмежень прав на земельну ділянку та
наявних земельних сервітутів,
протоколу узгодження зовнішніх меж між
суміжними землекористувачами,
висновку управління містобудування та
архітектури, висновку відділу
земельних ресурсів, чим не відповідає
вимогам чинного законодавства України.

Однак, в технічній документації
розробленій проектно-розвідувальним
центром «Інеко-розвідування» вказані
вимоги дотримані не були.

Поряд з цим, підстави для виготовлення
Бердичівською міською радою проекту
землеустрою з організації та
встановлення меж Єврейського
кладовища (давніх поховань на ньому)
відсутні, оскільки землі кладовища не
віднесені до земель
історико-культурного призначення
через відсутність спеціальної
науково-історичної документації. Більш
того, згідно інформації обласної
інспекції з охорони культурної
спадщини (лист від 14.07.2008 за № 108
додається), щодо єврейського кладовища
в м. Бердичеві, зазначено, що дане
кладовище до пам'яток археології,
історії та монументального мистецтва
не належить.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання міської ради щодо
внесення змін до Генерального плану м.
Бердичева з урахуванням меж
Єврейського кладовища (давніх поховань
на ньому), то вони задоволенню не
підлягають, оскільки на даний час
фактичні межі кладовища визначені
рішенням Бердичівської міської ради
від 29.09.05 № 628, а рішень суду, які набрали
законної сили, щодо зміни чи скасування
даного рішення Бердичівської міської
ради немає.

До того ж, рішення Бердичівської
міської ради від 29.09.2005 № 628 «Про
затвердження фактичних меж
Єврейського кладовища» ґрунтується на
документації із землеустрою щодо
встановлення меж старовинного
єврейського кладовища, яка розроблена
ТОВ «Бердичівфото», і затверджена
даним рішенням, та визначає фактичні
межі кладовища станом на 2005 рік та
відповідає ст. ст. 12, 184, 186 Земельного
кодексу України.

Колегія суддів враховує також, що
рішення виконкому Бердичівської
міської ради № 537 від 20.09.1973 в частині
закриття старого кладовища по вул.
Леніна відповідає санітарним вимогам,
оскільки кладовище було закрито з тих
причин, що його територія вичерпала
свої можливості для подальших
поховань, вільних земельних ділянок на
ній немає, розширення цієї території
неможливе.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій були повно встановлені
фактичні обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми
процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

Керуючись статтею 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Представництва
Американського об'єднання комітетів
для євреїв бувшого Радянського союзу
залишити без задоволення, а постанову
Господарського суду Житомирської
області від 10 березня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237. 238, 239-1 КАС
України.

Судді: