Справа № 2а-29553/08/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 січня 2014 року м. Київ
В/800/156/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача суддів
Ланченко Л.В. Нечитайла О.М. Островича
С.Е. Пилипчук Н.Г. Цвіркуна Ю.І

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварський авіаремонтний завод»

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2013

у справі № 2а-29553/08/2070 (К-24302/10)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Броварський
авіаремонтний завод»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м.Києва, Державної
податкової адміністрації у м.Києві,
Державної податкової адміністрації
України, Головного управління
Державного казначейства України у
м.Києві, за участю прокуратури
Харківської області

про визнання нечинними та скасування
рішень, скасування податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Броварський авіаремонтний завод»
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2013, посилаючись на неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права:
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та ст.14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в ухвалі щодо якої подана заява про
перегляд, та ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
25.06.2012 у справі №К/9991/25932/11, від 14.11.2012 у
справі №К-17105/10, від 26.04.2012 у справі
№К-21452/10, від 17.03.2011 у справі №К-14233/08.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, з огляду на
таке.

Відповідно до положень ст.237 КАС
України, заява про перегляд судового
рішення може бути подана за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, ухвалення різних
за змістом судових рішень, спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвала Вищого адміністративного суду
від 02.10.2013, щодо якої подано заяву про
перегляд, мотивована не
підтвердженням факту поставки товару,
що був предметом договору
купівлі-продажу, укладеного позивачем
з ПП «Офір», таким чином за умови
здійснення оплати, але не отримання
товару, у позивача відсутній об?єкт
оподаткування податком на додану
вартість, яким згідно з пп.3.1.1 п.3.1 ст.3
Закону України «Про податок на додану
вартість» є операції з поставки
товарів (робіт, послуг), у той час як
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 25.06.2012, та 14.11.2012, наведені
заявником як приклад неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, мотивовані тим, що
для підтвердження фактичного
отримання та оплати товару наявність
товарно-транспортної накладної не є
обов?язковою умовою.

Щодо застосування ст.14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
то суд касаційної інстанції при
постановленні рішення щодо якого
подано заяву про перегляд,
обґрунтовував свої висновки тим, що
позивач маючи дебіторську
заборгованість ТОВ «Еліствен ЛТД» та
ФОП ОСОБА_6 та доступність інформації
щодо визнання вказаних осіб
банкрутами, своєчасно не звернувся до
суду з заявою про визнання його
кредитором, а тому наявна у позивача
заборгованість залишилась непогашеною
не внаслідок недостатності майна, а
через бездіяльність останнього, а тому
зазначену заборгованість не можна
розглядати як безнадійну та
застосовувати до неї відповідний
порядок оподаткування, передбачений
пп.5.2.8 п.5.2 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та відповідно включати суми
заборгованості до складу валових
витрат та податкового кредиту.
Наведені на підтвердження
неоднакового застосування судами
касаційних інстанцій норм
матеріального права ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.04.2012 та від 17.03.2011 не встановлюють
обставин формування платником валових
витрат та податкового кредиту
внаслідок віднесення сум
заборгованості, яка залишилась
непогашеною у зв?язку з визнанням
боржника банкрутом.

Таким чином, аналіз наведених судових
рішень суду касаційної інстанції не
дає підстав вважати, що ним було
неоднаково застосовано норми
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних,
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в яких
ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права.

З огляду на викладене, відсутні
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Броварський
авіаремонтний завод» у допуску справи
до провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.В. Ланченко
О.М.Нечитайло С.Е.Острович
Н.Г.Пилипчук Ю.І.Цвіркун