Справа № 872/2621/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.справа № 1170/2а-2627/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 7 листопада
2012 року у справі № 1170/2а-2627/12 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізована
будівельна фірма «Вітарс»» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових повідомлень
- рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізована
будівельна фірма «Вітарс»» 02.08.2012 року
звернулось до суду з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби,
згідно якого, просить визнати
протиправним та скасувати прийняті
відповідачем податкові
повідомлення-рішення від 26.10.2011 року
№ та № .

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що вказані податкові
повідомлення-рішення повинні бути
скасовані, оскільки висновки
відповідача, викладені у акті
№109/23-1/23221005 від 13 жовтня 2011 року (далі -
акт перевірки) на підставі якого їх
було прийнято є безпідставними та
необґрунтованими.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 7 листопада
2012 року адміністративний позов
задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 26 жовтня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 5873 грн. та накладено
штрафну санкцію - 1468 грн. та яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
23375 грн. та накладено штрафну санкцію -
5844 грн.

Постанова суду мотивована тим, що
порушення фіскальним органом приписів
пункту 9 статті 86 Податкового кодексу
України є безумовною підставою щодо
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень, яке не
надає право суду досліджувати на даний
час спір стосовно наявності підстав
задоволення позову, котрі зазначені у
заяві позивача.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована висновками перевіряючих
осіб, які зроблено в акті перевірки, про
завищення позивачем валових витрат,
податку на прибуток та податкового
кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що 3
серпня 2011 року в межах розслідування
кримінальної справи, яка порушена за
фактом створення фіктивних юридичних
осіб ПП «Украгробуд-Груп» та ПП
«Креола», слідчий прийняв постанову
про призначення позапланової
документальної перевірки позивача з
питань

дотримання вимог податкового
законодавства стосовно взаємовідносин
зі згаданими контрагентами за період з
01 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року та
виділення цих матеріалів для
додаткової перевірки (а.с.37-40).

В період з 7 по 13 жовтня 2011 року
відповідач провів таку перевірку
(а.с.43-60).

Ревізор, посилаючись на матеріали
кримінальної справи, дійшов висновку,
що правочини, котрі вчинено позивачем з
вказаними юридичними особами, не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

На підставі акта перевірки
відповідачем 26 жовтня 2011 року прийнято
податкові повідомлення-рішення, якими
позивачу збільшені грошові
зобов'язання: з податку на додану
вартість на 5873 грн. та накладено
штрафну санкцію - 1468 грн. і з податку на
прибуток - 23375 грн. та застосовано
штрафну санкцію - 5844 грн. (а.с.33, 35).

25 листопада того ж року орган дізнання
прийняв рішення про відмову у
порушенні кримінальної справи за
статтею 212 КК України (ухилення від
сплати податків) стосовно посадових
осіб позивача у зв'язку з недостатнім
розміром матеріальних збитків
(а.с.139-141).

Правомірність та обґрунтованість
вказаних податкових
повідомлень-рішень відповідача є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що спірне рішення відповідача
прийняте не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Податковим кодексом
України. Оскільки порушення
відповідачем приписів пункту 9 статті 86
Податкового кодексу України є
безумовною підставою щодо визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень, та не надає право
суду досліджувати на даний час спір
стосовно наявності підстав
задоволення позову, котрі зазначені у
заяві позивача.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із абз. 3 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Однією з обставин для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового Кодексу України визначає
отримання постанови слідчого,
винесеної ним відповідно до закону у
кримінальних справах, що перебувають у
його провадженні.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позапланова виїзна перевірка позивача
призначена податковим органом на
підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України та відповідно до
постанови від 3 серпня 2011 року про
призначення позапланової
документальної перевірки по
кримінальній справі №90-0006по
обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 205
КК Кримінального кодексу України (а.с.
37-40).

Разом з тим, п. 86.9 ст. 86 Податкового
кодексу України ( в редакції на час
виникнення спірних відносин),
визначено, що у разі, якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Аналізуючи приписи наведеної норми,
можна зробити висновок, що за
результатами перевірок платників
податків, призначених в рамках
порушеної кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори, контролюючий орган визначає
суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
приймає.

Положеннями п. 58.4 ст. 58 ПК України,
передбачено, що у разі коли судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, винесено
обвинувальний вирок, що набрав
законної сили, або винесено рішення про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції відповідачем
оскаржені податкові
повідомлення-рішення від 26.10.2011 року
було прийнято відповідачем до
прийняття постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 25
листопада 2011 року (а.с. 139).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що орган державної
податкової служби не вправі був
приймати оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правильним,
оскільки, як встановлено в судовому
порядку, перевірка проводилась на
підставі постанови слідчого у
кримінальній справі, і матеріали за
результатами такої перевірки повинні
були бути долученими до матеріалів
кримінальної справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 7 листопада
2012 року у справі № 1170/2а-2627/12 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 26
січня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко