Справа № К/9991/14500/12-С
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/9991/14500/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
митної служби України та Кримської
митниці

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 липня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної
митної служби України (далі - ДМСУ),
Кримської митниці, за участю
Прокуратури Залізничного району м.
Сімферополя, про визнання
протиправними і скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому зазначив, що проходив службу в
органах митної служби на посаді
головного інспектора відділу ведення
митного оформлення №1 митного поста
«Євпаторія» Кримської митниці. Через
невжиття достатніх заходів щодо
виявлення та припинення спроби
незаконного переміщення через митний
кордон України дорогоцінних металів,
наказом т.в.о. голови ДМСУ від 08 квітня
2011 року № 709-к припинено його
перебування на державній службі в
митних органах за порушення Присяги
державного службовця відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу», у
зв'язку з чим начальником Кримської
митниці видано наказ від 11 квітня 2011
року № 353-к. Вважаючи своє звільнення
неправомірним, просив суд скасувати
накази ДМСУ від 08 квітня 2011 року № 709-к
та Кримської митниці від 11 квітня 2011
року № 353-к в частині припинення
перебування його на службі, поновити на
посаді та стягнути заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 липня 2011 року, яку
залишено без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ ДМСУ
від 08 квітня 2011 року № 709-к «Про
припинення перебування на державній
службі» в частині що стосується ОСОБА_4
Визнано протиправним та скасовано
наказ Кримської митниці » від 11 квітня
2011 року №353-к «Про припинення
перебування на державній службі» в
частині що стосується ОСОБА_4 Поновлено
ОСОБА_4 на посаді головного інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Євпаторія» Кримської митниці.
Стягнуто з Кримської митниці на
користь ОСОБА_4 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 12 квітня по 25
липня 2011 року, виходячи з розміру
середньомісячної заробітної плати в
сумі 4 021,68 грн без відрахування
податків та інших обов'язкових
платежів. В частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку в межах одного місяця судове
рішення допущено до негайного
виконання.

У касаційній скарзі відповідачі
порушують питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог. Зазначають, що судами порушено
норми матеріального права, зокрема,
невірно застосовано приписи частини 3
статті 40 КЗпП України. Не взято до уваги
статтю 5 Закону України «Про державну
службу», положення пункту 1.9 Інструкції
про організацію митного контролю та
митного оформлення суден і товарів, що
переміщуються ними, затвердженої
наказом ДМСУ від 17 вересня 2004 року № 678
та статей 40, 51 Митного кодексу України.
Вказують, що особи яким дозволено
доступ у зони митного контролю, можуть
перебувати в них тільки з метою
виконання своїх службових обов'язків,
проте позивач перебував на борту
закордонного судна без відповідного
дозволу. Крім того, ОСОБА_4 не повідомив
керівництву про свою хворобу.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 1997 року ОСОБА_4
проходив публічну службу в митних
органах на різних посадах, а з 04
листопада 2011 року - на посаді головного
інспектора відділу ведення митного
оформлення №1 митного поста
«Євпаторія».

Наказом голови ДМСУ від 08 квітня 2011
року № 709-к припинено перебування
позивача на державній службі в митних
органах України за порушення Присяги
державного службовця відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу», у
зв'язку з чим начальником Кримської
митниці 11 квітня 2011 року видано наказ
353-к.

Підставою звільнення став факт
несумлінного виконання ОСОБА_4 своїх
службових обов'язків, передбачених
п.п.2.13, 2.23 посадової інструкції
головного інспектора відділу митного
оформлення № 1 митного поста
«Євпаторія» Кримської митниці,
затвердженої 26 листопада 2008 року.
Зокрема, це виразилось у тому, що під
час обшуку теплоходу «Судак» позивач
перебував на борту зазначеного судна,
хоча згідно з розпорядженням
начальника митного поста «Євпаторія»
від 31 березня 2011 року № 14/1 ОСОБА_4
повинен був здійснювати митні
процедури на теплоходах «Джек» та
«Сарос» та не входив до складу митного
наряду, до обов'язків якого належало
здійснення митного контролю та митного
оформлення теплоходу «Судак».

Відповідно до статті 408 Митного кодексу
України, чинного на час існування
спірних правовідносин, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України «Про державну службу».

Крім того, у митній службі України діє
Дисциплінарний статут митної служби
України, який затверджується законом
(частина 2 статті 410 Митного кодексу
України).

Отже, порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (пункт 1,2 статті 22
Дисциплінарного статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Судами встановлено, що 18 березня 1999
року ОСОБА_4 прийняв Присягу державного
службовця.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно із абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладену в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13) за
позовом ОСОБА_6 до Державної митної
служби України, Львівської митниці
Держмитслужби про скасування наказу та
поновлення на роботі.

В матеріалах справи відсутня
інформація про проведення
відповідачами службового
розслідування по факту несумлінного
виконання ОСОБА_4 своїх службових
обов'язків.

В наказі голови ДМСУ від 08 квітня 2011
року № 709-к «Про припинення перебування
на державній службі» вказано, що
позивачем порушено вимоги посадової
інструкції, оскільки під час
проведення обшуку приміщень теплоходу
«Судак» він перебував на борту
зазначеного судна, хоча згідно з
розпорядженням начальника митного
поста «Євпаторія» від 31 березня 2011 року
№ 14/1 ОСОБА_4 повинен був здійснювати
митні процедури на теплоходах «Джек»
та «Сарос» та не входив до складу
митного наряду, до обов'язків якого
належало здійснення митного контролю
та митного оформлення теплоходу
«Судак». Разом з тим, кваліфікуючи дії
ОСОБА_4 як порушення Присяги,
відповідачем не наведено відповідні
мотиви, за яких проступок позивача
можна кваліфікувати саме як порушення
Присяги, а не як дисциплінарне
правопорушення.

Отже, вирішуючи спір та оцінюючи
правомірність дій відповідача, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано зазначив, що оскаржувані
накази не відповідають вимогам
законодавства, посилання в них на
допущення ОСОБА_4 порушень носить
загальний характер, а в самих наказах
відсутнє обґрунтування обставин, які
свідчать про порушення позивачем
присяги.

Доводи касаційної скарги щодо
неправильного застосування судами
приписів частини 3 статті 40 КЗпП
України не мають правового значення
при вирішенні цього спору, так як
вирішуючи спір та визнаючи
неправомірними дії суб'єктів владних
повноважень, суди скасували накази і
поновили позивача на посаді за інших
мотивів та правильно вирішили справу
по суті спору.

За таких обставин, підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Кримської митниці
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 25
липня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак