Справа № 817/1800/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Київ
К/800/39479/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Калашнікової О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року

та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року

у справі № 817/1800/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Рокитнівському районі

Рівненської області,

про визнання дій
протиправними та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до адміністративного суду з позовом
про визнання протиправними дій
Управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області щодо винесення вимоги № Ф-65 від
07 травня 2013 року про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску, штрафів та пені в сумі 1194, 03
гривні та про скасування зазначеної
вимоги.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року у справі №817/1800/13-а позов
задоволено.

Житомирський апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 17
липня 2013 року рішення суду першої
інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищевказані рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 07 травня 2013 року
відповідачем пред'явлено позивачу
оскаржувану вимогу № Ф-65 про сплату
недоїмки по єдиному внеску на
обов'язкове державне соціальне
страхування станом на 01 травня 2013 року.

Позивач вважає таку вимогу відповідача
протиправною, оскільки він не має
сплачувати зазначений внесок з огляду
на те, що є пенсіонером за віком.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI (далі по тексту - Закон №
2464-VI), платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Згідно положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У справі встановлено, що позивач, як
фізична особа-підприємець є платником
єдиного податку та є пенсіонером за
віком. Також, позивач зазначає, що він
відмовився брати добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
оскільки це жодним чином не впливає на
розмір раніше призначеної йому пенсії.

З огляду на наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного рішення
про задоволення позову у цій справі,
оскільки позивач на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI
звільнений від сплати спірного
єдиного внеску.

Відповідно до частини першої статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
(далі по тексту - Закон № 1058-IV), особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Згідно з частиною першою статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі по тексту - Закон № 796-XII), особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Таким чином, норми статті 55 Закону №
796-XII, також встановлюють пенсійний вік
з якого виникає право на призначення
пенсії за віком, проте вони є
спеціальними по відношенню до норм
статті 26 Закону № 1058-IV та не являються
самостійними нормами, як на тому
наполягає відповідач.

Колегія суддів вважає, що пенсія
призначена з врахуванням положень
статті 55 Закону № 796-XII із зменшенням
пенсійного віку, є пенсією за віком в
розумінні положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередній
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області - відхилити.

Постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 07
червня 2013 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 817/1800/13-а - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: