Справа № 2а-444/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/6800/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2009 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганської області про перерахунок
пенсії, передбаченої статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18 листопада 2004 року №2195-ІV .

Постановою Старобільського
районного суду Луганської області від
17 березня 2009 року позовні
вимоги задоволено частково.

Оскаржуваною ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2009 року заяву Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про поновлення строку на
апеляційне оскарження зазначеного
судового рішення залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просить зазначене судове рішення
скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у поновленні строку на
апеляційне оскарження апеляційний суд
виходив з того, що така подана з
пропуском встановленого законом
строку з неповажних причин.

За приписами частин 3 і 5 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції спірного періоду)
заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Згідно ж вимогами частини 6 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків,
встановлених цією статтею, залишається
без розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Встановлено, що рішення суд першої
інстанції ухвалив 17 березня 2009 року в
порядку письмового провадження.
Апеляційну скаргу відповідач подав без
подання заяви про апеляційне
оскарження 3 квітня 2009 року, тобто з
пропуском встановленого законом
строку.

У відповідності з частиною 1 статті 103
Кодексу адміністративного судочинства
України перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що
апеляційна скарга подана з пропуском
строку.

Згідно вимог частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Доводи позивача про те, що строк на
оскарження слід рахувати з часу
отримання копії судового рішення є
безпідставними, оскільки закон у
редакції на момент ухвалення судового
рішення, не пов'язує перебіг строку із
зазначеними обставинами. Такі можуть
слугувати як обґрунтування поновлення
строку на оскарження.

Об'єктивних доказів, які б свідчили про
поважність причин пропуску строку
відповідачем не подано і таких не
встановлено апеляційним судом.

В силу закону, поважними причинами
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, що оскаржує
судове рішення та пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного вчинення
процесуальних дій, що підтверджені
належними доказами.

Отже висновок апеляційного суду
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам процесуального права, доводи
касаційної скарги його висновків не
спростовують, а тому підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області відхилити, а ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.