Справа № 872/2324/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2013 р.справа № 0870/10869/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року у справі № 0870/10869/12 за позовом
ОСОБА_1 до Мелітопольської міжрайонної
прокуратури Запорізької області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом в
якому просив визнати відсутність у
Мелітопольській міжрайонній
прокуратури повноважень по забороні
позивачу фотографувати документи із
матеріалів перевірки за зверненнями
позивача та скаргами. Визнати
противоправними дії відповідача по
забороні позивачу фотографувати
документи із матеріалів перевірки за
зверненнями позивача та скаргами.
Зобов'язати відповідача утриматись від
здійснення по відношенню позивача
противоправних дій по забороні
позивачу фотографувати документи із
матеріалів перевірки за зверненнями
позивача та скаргами.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи та просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на її безпідставність, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, як законну та
обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів дійшла наступних
висновків.

Судом встановлено, що Мелітопольською
міжрайонною прокуратурою проводилась
перевірка за зверненням позивача на
незаконні дії посадових осіб
комунального підприємства
„Жилмассив".

При ознайомленні з матеріалами справи
наглядового провадження за зверненням
позивача № 89-685-11, позивачу дозволено
фотографувати документи з цих
матеріалів, що підтверджується листом
прокуратури від 17.01.2012 за № 89-685-11 (а.с. 9).

09.04.2012 року позивач звернувся із заявою
до відповідача, з проханням
ознайомитись з матеріалами
наглядового провадження № 89-685-11, за
його зверненнями і дозволити при
ознайомленні фотографувати документи
з цих матеріалів.

12.04.2012 року позивача запросили в
прокуратуру для ознайомлення з
матеріалами наглядового провадження №
89-685-11, проте фотографувати заборонили.

12.04.2012 року позивач направив заяву
Мелітопольському міжрайонному
прокурору, в якій просить роз'яснити, на
підставі яких нормативно - правових
актів відмовлено фотографувати
документи при ознайомленні з
матеріалами наглядового провадження з
розгляду його заяв.

За результатами розгляду заяви 19.04.2012
року позивач отримав відповідь, в якій
зазначено, що „законодавчо
незакріплений обов'язок органів
прокуратури надавати можливість
фотографування документів з
наглядового провадження по
зверненням".

26.10.2012 року позивач направив до
відповідача запит на ознайомлення з
матеріалами наглядового провадження
за його зверненням і дозволити при
ознайомленні фотографувати документи
з цих матеріалів.

01.11.2012 року Мелітопольською
міжрайонною прокуратурою позивачу
направлена відповідь в якій
зазначалось, що „вимогами Закону
України „Про звернення громадян" не
встановлено обов'язок органів
прокуратури надавати дозвіл на
проведення громадянами фотозйомки при
ознайомленні з матеріалами перевірок
за їх зверненнями".

В своїх відповідях відповідач
посилається на те, що звернення
позивача „органами прокуратури
перевірено відповідно до Закону
України „Про звернення громадян",
проте вказаний Закон не обмежує право
позивача на фотографування документів
із матеріалів перевірки за його
зверненнями, в зв'язку з чим посилання
прокуратури на вказаний Закон є
необґрунтованим та неправомірним.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення та
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України „Про доступ до публічної
інформації" публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України „Про
доступ до публічної інформації"
передбачено,що цей Закон не
поширюється на відносини щодо
отримання інформації суб'єктами
владних повноважень при здійсненні
ними своїх функцій, а також на
відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до частини першої статті 19
зазначеного Закону запит на інформацію
- це прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.

Згідно із частиною першою статті 20
Закону України „Про доступ до
публічної інформації" розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 1 Закону України „Про
прокуратуру" встановлено, що
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Прокурор розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг, розгляд яких
віднесено до компетенції суду.

Преамбулою до Закону України „Про
звернення громадян" передбачено, що цей
Закон регулює питання практичної
реалізації громадянами України
наданого їм Конституцією України права
вносити в органи державної влади,
об'єднання громадян відповідно до їх
статуту пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів.

Крім того, статтею 1 Закону України
„Про звернення громадян" передбачено,
що громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення. Статтями 4, 5
Закону передбачено, що до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких: порушено права і законні інтереси
чи свободи громадянина (групи
громадян); створено перешкоди для
здійснення громадянином його прав і
законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його незаконно
притягнуто до відповідальності.
Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Частиною першою статті 15 Закону
України «Про звернення громадян»
передбачено, що органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду.
Відповідно до вимог статті 19 Закону
України органи державної влади, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення. Згідно статті
20 Закону звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання.

Згідно статі 18 Закону України „Про
звернення громадян" громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право: особисто викласти аргументи
особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та
брати участь у перевірці поданої
скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень, одержати
письмову відповідь про результати
розгляду заяви чи скарги.

Крім того, пунктом 4 частини 1 статті 10
Закону України „Про доступ до
публічної інформації"передбачено, що
кожна особа має право на ознайомлення
за рішенням суду з інформацією про
інших осіб, якщо це необхідно для
реалізації та захисту прав та законних
інтересів.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що Законом не передбачена
можливість отримання копій документів,
які містяться в матеріалах перевірки у
спосіб, обраний позивачем. Однак,
позивач не був позбавлений можливості
особисто звернутися до відповідача в
інший спосіб та ознайомитися з
матеріалами перевірки.

Згідно із статтею 9 Закону України „Про
інформацію" всі громадяни України,
юридичні особи і державні органи мають
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення та зберігання
відомостей, необхідних для реалізації
ними своїх прав, свобод і законних
інтересів, здійснення завдань і
функцій. Реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до статті 21 Закону України
„Про інформацію" інформація державних
органів та органів місцевого
самоврядування - це офіційна
документована інформація, яка
створюється в процесі поточної
діяльності законодавчої, виконавчої та
судової влади, органів місцевого
самоврядування. Інформація державних
органів та органів місцевого
самоврядування доводиться до відома
заінтересованих осіб шляхом:
опублікування її в офіційних
друкованих виданнях, розміщення на
офіційних сторінках відповідних
органів влади у мережі Інтернет або
поширення інформаційними службами
відповідних державних органів і
організацій; опублікування її в
друкованих засобах масової інформації
або публічного оголошення через аудіо -
та аудіовізуальні засоби масової
інформації; безпосереднього доведення
її до заінтересованих осіб (усно,
письмово чи іншими способами); надання
можливості ознайомлення з архівними
матеріалами; оголошення її під час
публічних виступів посадових осіб.

Статтею 32 Закону України „Про
інформацію" встановлено, що під
інформаційним запитом щодо доступу до
офіційних документів у цьому Законі
розуміється звернення з вимогою про
надання можливості ознайомлення з
офіційними документами. Запит може
бути індивідуальним або колективним.
Він подається у письмовій формі. У
запиті повинно бути зазначено
прізвище, ім'я та по батькові
запитувача, документ, письмова або усна
інформація, що його цікавить, та адреса,
за якою він бажає одержати відповідь.

Враховуюче наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що звернення позивача,
не належить розглядати як інформаційні
запити, а тому відповідачем правомірно
розглянуто вказані звернення в порядку
Закону України „Про звернення
громадян" та правомірно відмовлено в
фотокопіюванні матеріалів перевірки
за зверненням.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, є законною та
обґрунтованою. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року у справі № 0870/10869/12 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров