Справа № 2а-8568/08/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Справа №
38620/11 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.02.2009 року за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання незаконною бездіяльність та
зобов'язання підвищення пенсії як
дитині війни,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
стягнення недоплаченого підвищення до
пенсії.

Позивачка посилалася на те, що у зв'язку
з визнанням Конституційним судом
України такими, що не відповідають
Конституції України відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими була
зупинена дія положень чинного
законодавства України, на підставі
якого їй було нараховано пенсію, в 2007-2008
роках відповідач зобов'язаний був
здійснити перерахування пенсії, тобто
привести у відповідність з ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та рішеннями Конституційного
суду України розмір виплати її пенсії з
врахуванням права на надбавку як
дитині війни.

Позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
як дитині війни доплату до пенсії за 2007
- 2008 роки в розмірі 2413,10 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 року
позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
дитині війни за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008
року в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова, подавши на неї апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтована та винесена з
порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що
законодавством України не прийнято
жодного нормативного акту на виконання
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" про
підвищення розміру пенсій дітей війни,
не визначено, які саме органи мають
проводити такі виплати, за рахунок яких
коштів і джерел. Крім того, залишається
невизначеним порядок обчислення
такого підвищення та його розмір.
Просить врахувати, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може враховуватися для перерахунків
або підвищень інших пенсій.

Апелянт просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачці у повному обсязі
заявлених позовних вимог.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дитини війни, а тому вона має
право на встановлене ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" підвищення до пенсії. Оскільки
Конституційний Суд України своїми
рішеннями від 09.07.2007 року та від 22.05.2008
року визнав неконституційними окремі
положення Законів України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2008
рік», якими було зупинено і обмежено
право на отримання спірних виплат, тому
відмова управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова у проведенні перерахунку пенсії
позивачки з врахуванням вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є неправомірною.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та є правильними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мала
право на отримання підвищення
виплачуваної їй управлінням
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет на 2007 рік", якими було
зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними, тому вимоги
позивачки в частині соціальних виплат
з 09.07.2007р. є обґрунтованими.

Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008
від 22.05.2008 року нова редакція ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", відповідно до якої дітям
війни до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, визнана неконституційною та
втратила чинність з дня ухвалення,
тобто була відновлена з 22.05.2008 року
колишня редакція статті 6 Законі та
надалі не зупинялась, тому вимоги
позивачки щодо виплати підвищення до
пенсії підлягають до задоволення з
22.05.2008 року.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
виплату їй підвищення до пенсії як
дитині війни за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
підлягають задоволенню.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачці у
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в тій частині, що
законодавством України не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункової величини для
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», не заслуговують на увагу,
оскільки за чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно ч.3 ст. 28 цього
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом.
Оскільки законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, слід застосовувати цей
розмір.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови вірно дано оцінку обставинам
справи та ухвалено судове рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в силу ст. 200
КАС України, є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 року
у справі №2а-8568/08/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський