Справа № 823/3194/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3194/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Руденко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2013 року за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки № Ф-89, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

22 квітня 2013 року відповідачем
сформовано та направлено позивачу
вимогу про сплату боргу № Ф-89, в якій
зазначено, що відповідно до вимог
статті 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування» підлягає до
сплати недоїмка з єдиного соціального
внеску в сумі 1194 грн. 03 коп. (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності та має
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Згідно з наявної в матеріалах справи
копії пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_2 від 24 лютого 2011 року позивачу
було призначено пенсію за віком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI)
платниками єдиного соціального внеску
є: фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України №
2464-VI фізичні особи - підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Колегією суддів встановлено, що
позивачу була призначена пенсія за
віком, вона була зареєстрована як
фізична особа-підприємець та обрала
спрощену систему оподаткування, а
відтак, як особа яка обрала спрощену
систему оподаткування та є пенсіонером
за віком, не повинна сплачувати єдиних
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

В своїй апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області зазначає, що у вимозі про
сплату недоїмки №Ф-89 від 22.04.2013 року на
суму 1194 грн. 03 коп. допущена помилка в
даті винесення вимоги та помилково
вказана дата 22.04.2013 року замість дати
25.04.2013 року. При цьому постановою
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
у справі № 823/2262/13-а (а.с. 30-32) вимога про
сплату недоїмки №Ф-89 від 25.04.2013 року
була скасована, тому провадження у
справі в частині визнання протиправною
та скасування вимоги необхідно
закрити.

З огляду на викладене, колегія зазначає
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
в матеріалах справи наявні копії двох
вимог про сплату недоїмки, а саме: №Ф-89
від 22.04.2013 року на суму недоїмки за 1-й
квартал 2013 року, яка складає 1194 грн. 03
коп. та №Ф-89 від 25.04.2013 року, на суму
недоїмки 5989 грн. 61 коп., в тому числі
недоїмка за 1-й квартал 2013 року у сумі 1194
грн. 03 коп.

Оскільки суми недоїмки у вимогах №Ф-89
від 22.04.2013 року та від 25.04.2013 року не є
тотожними, при цьому відповідач подав
до відділу державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції для примусового виконання
вимогу про сплату недоїмки від 22.04.2013
року на суму 1194 грн. 03 коп. лише 21.08.2013
року, тобто після формування вимоги про
сплату недоїмки №Ф-89 від 25.04.2013 року,
колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачем сформовано дві окремі
вимоги про сплату недоїмки, до яких
одночасно включено недоїмку позивача з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
перший квартал 2013 року у сумі 1194 грн. 03
коп.

Отже вимога про сплату недоїмки №Ф-89
від 22.04.2013 року не була предметом
розгляду у вищезазначеній справі та на
час розгляду даної справи в суді першої
інстанції не була відкликаною, а спір
про її скасування підлягає вирішенню в
судовому порядку.

Пунктом 6.8 Інструкції про порядок
нарахування та сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №21-5 від 27.09.2010
року (далі - Інструкція № 21-5)
передбачено, що у разі, якщо платник,
який одержав вимогу і протягом десяти
робочих днів після її отримання не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки, штрафів та пені, не узгодив
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в
судовому порядку або не сплатив
узгоджену суму недоїмки протягом
десяти робочих днів з дня отримання
узгодженої вимоги, орган Пенсійного
фонду надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки, у якій зазначає суму
боргу за даними карток особових
рахунків платників на дату подання. До
сум боргу, що подаються до органів
державної виконавчої служби за даними
карток особових рахунків платників,
включаються також суми узгоджених з
платником, але не сплачених у
встановлений термін штрафів та пені.

Пунктом 6.9 Інструкції №21-5 передбачено,
що якщо протягом наступного базового
звітного періоду платник наростив суми
боргу, то після проходження
відповідної процедури узгодження та
оскарження до органу державної
виконавчої служби подається вимога
тільки на суму зростання боргу.

Згідно з наявними в матеріалах справи
копією вимоги про сплату недоїмки №Ф-89
від 31.01.2013 року та копією
повідомлення-розрахунку №Ф-89 від 31.01.2013
року за позивачем обліковувалась
недоїмка за 2012 рік у сумі 4572 грн. 42 коп.

Таким чином, недоїмка за перший
квартал 2013 року у сумі 1194 грн. 03 коп. є
нарощеною сумою боргу, однак вимога
№Ф-89 від 22.04.2013 року могла бути подана
до органу державної виконавчої служби
лише після процедури її узгодження.

У вимозі про сплату недоїмки №Ф-89 від
22.04.2013 року на суму 1194 грн. 03 коп. вказана
дата набрання чинності - 15.08.2013 року.
Однак відповідач не надав доказів
направлення вимоги про сплату недоїмки
№Ф-89 від 22.04.2013 року на суму 1194 грн. 03
коп. позивачу, відтак, вказана вимога не
є узгодженою та не підлягала передачі
до органу державної виконавчої служби
для примусового виконання.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
визнання протиправними дій
відповідача щодо винесення вимоги про
сплату недоїмки № Ф-89 від 22.04.2013 року на
суму 1194 грн. 03 коп. та направлення її для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби
Звернигородського районного
управління юстиції та про скасування
та визнання протиправною вимоги про
сплату недоїмки № Ф-89 від 22.04.2013 року на
суму 1194 грн. 03 коп.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.