Справа № 801/9201/13-а
Суддя: Омельченко В'ячеслав Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/9201/13-а

22.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Омельченка В. А.,

суддів Дадінської Т.В. ,

Дудкіної Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи №
801/9201/13-а за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Євдокімова О.О. ) від 08.11.13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Сімферопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в АР
Крим (вул. Белова, 2-а, с.Мирне,
Сімферопольський район, Автономна
Республіка Крим,97503)

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення і рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Сімферопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
12.09.2013 № , № .

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 08.11.13
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Сімферопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення і
рішення задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Сімферопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим від
12.09.2013 № та № .

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 витрати зі сплати судового
збору у сумі 114,70 грн. (сто чотирнадцять
гривень сімдесят копійок).

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
08.11.13 та прийняти нове рішення по
справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права. А саме, апелянт
посилається на те, що посадовими
особами відповідача проведена
фактична перевірка з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами магазину, який
розташований за адресою АДРЕСА_2, що
належить суб'єкту господарювання
фізичної особі-підприємцю ОСОБА_2, за
результатами якої складено Акт від
28.08.2013 (далі Акт перевірки). Зазначеною
перевіркою встановлені порушення
позивачем ст. 267 Податкового кодексу
України та п. 12 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме як зазначено в акті
перевірки на доступному для огляду
місці в куточку споживача знаходиться
копія торгового патенту не завірена
нотаріально, оригінал знаходиться в
папці з іншими дозвільними
документами. В реалізації знаходиться
алкогольні напої на які відсутні будь
які документи (накладні, чеки, тощо). Не
ведеться облік товарних запасів
(алкогольні напої згідно переліку на
загальну суму 3533,80 грн. за місцем їх
реалізації).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем 12.09.2013 були прийняти
податкове повідомлення-рішення: №
, яким позивачу донараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
сумі 459 грн. та № , яким позивачу
донараховано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 7067,60 грн.

На думку апелянта, податкові
повідомлення-рішення не підлягають
скасуванню, оскільки прийняті за
порушення позивачем вимог діючого
податкового законодавства та
законодавства про реєстратори
розрахункових операцій.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим.

У судове засідання сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 серпня 2013 року посадовими особами
відповідача проведена фактична
перевірка з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами магазину, який
розташований за адресою АДРЕСА_2, що
належить суб'єкту господарювання
фізичної особі-підприємцю ОСОБА_2, за
результатами якої складено Акт від
28.08.2013 (далі Акт перевірки).

Зазначеною перевіркою встановлені
порушення позивачем ст. 267 Податкового
кодексу України та п. 12 ст. 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме як зазначено в акті
перевірки на доступному для огляду
місці в куточку споживача знаходиться
копія торгового патенту не завірена
нотаріально, оригінал знаходиться в
папці з іншими дозвільними
документами. В реалізації знаходиться
алкогольні напої на які відсутні будь
які документи (накладні, чеки, тощо). Не
ведеться облік товарних запасів
(алкогольні напої згідно переліку на
загальну суму 3533,80 грн. за місцем їх
реалізації).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем 12.09.2013 були прийняти
податкове повідомлення-рішення: №
, яким позивачу донараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
сумі 459 грн. та № , яким позивачу
донараховано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 7067,60 грн.

Позивач не погодившись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
звернувся до ДПА м. Сімферополя, з
проханням переглянути рішення про
накладення штрафу, посилаючись на те,
що для ознайомлення з матеріалами
перевірки та для дачі пояснень по
справі він був викликаний до
податкового органу лише після
накладення штрафних санкцій. Зазначену
заяву отримано податковим органом 16
вересня 2013 року, про що свідчить
вхідний штамп на листі (а.с.33).

В матеріалах справи відсутні
відомості, того, що позивачу надана
відповідь на зазначену заяву.

Судова колегія, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3. п. 75.1 ст.75 ПК
України фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

Відповідно до п. 80.1. ст. 80 ПК України
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Порядок використання торгового
патенту передбачений п. 267.6. ст. 267 ПК
України.

Оригінал торгового патенту повинен
бути розміщений:

на фронтальній вітрині магазину, а за
її відсутності - біля реєстратора
розрахункових операцій;

на фронтальній вітрині малої
архітектурної форми;

на табличці в автомагазинах, на
розвозках та інших видах пересувної
торговельної мережі, а також на лотках,
прилавках та інших видах торговельних
точок, відкритих у відведених для
торговельної діяльності місцях;

у пунктах обміну іноземної валюти;

у приміщеннях для надання платних
послуг, а також у приміщеннях, в яких
проводяться розважальні ігри
(п.п.267.6.1.п.267.6 ст.267 ПК України).

Згідно п.п.267.6.2. п.267.6 ст. 267 ПК України
торговий патент повинен бути відкритий
та доступний для огляду.

Відповідно до п.п.267.6.3. п.267.6 ст. 267 ПК
України для запобігання пошкодженню
торгового патенту (вигорання на сонці,
псування внаслідок затікання дощової
води, псування сторонніми особами тощо)
дозволяється розміщувати нотаріально
засвідчені копії торгових патентів у
визначених цією частиною місцях. При
цьому оригінал такого патенту повинен
зберігатися у відповідальної особи
суб'єкта господарювання або
відповідальної особи відокремленого
підрозділу, яка зобов'язана надавати
його для огляду уповноваженим законом
особам.

Таким чином, оригінал, або нотаріально
засвідчена копія торгового патенту
повинні бути відкрити та доступні для
огляду.

В акті перевірки від 28.08.2013 зазначено,
що в ході її проведення було
встановлено, що на доступному для
огляду місці в куточку споживача
знаходиться копія торгового патенту не
завірена нотаріально, оригінал
знаходиться в папці з іншими
дозвільними документами.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, щодо
прийняття пояснень позивача, про те, що
оригінал торгового патенту під час
перевірки був біля реєстратора
розрахункових операцій, що відповідає
вимогам п.п.267.6.1.п.267.6 ст. 267 ПК України,
оскільки в акті не зазначено де саме
знаходилася папка з оригіналом
патенту.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що оригінал торгового
патенту був наявний та наданий
відповідачу під час перевірки.

Оскільки позивачем не порушено вимоги,
щодо використання торгового патенту, у
зв'язку з чим, у відповідача були
відсутні правові підстави для
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 12.09.2013 №
, яким позивачу донараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
сумі 459 грн.

Окрім того, судова колегія зазначає
наступне.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (далі
Закон № 265).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону № 265 облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

З аналізу зазначеного вище вбачається,
що облік товарних запасів є суто
бухгалтерською категорією, тому
порядок ведення обліку товарних
запасів здійснюється на підставі норм
законодавства, що регулюють порядок
ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону № 265 до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначені Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Згідно зі ст.1 Закону бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Пунктом 2 ст. 3 вказаного Закону
передбачено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 9 Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з п. 3 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" інформація, що
міститься у прийнятих до обліку
первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

З наданих запереченнях представником
відповідача слідує, що податковий
орган зробив висновок про порушення
позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265 у зв'язку
з не наданням під час перевірки
первинних документів на товарні
запаси, що знаходилися на місце
здійснення господарської діяльності.

У листі Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва № 16277 від 29.12.2009 р.
зазначено, що до документів, які є
підставою для оприбуткування товару,
як правило, належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів. Відсутність відповідних
первинних документів, які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

Облік товарів, які перебували у
магазині, здійснювався на підставі
належним чином оформлених видаткових
накладних. Крім цього, під час розгляду
справи встановлено, що позивач веде
книгу обліку доходів і витрат, яка
заповнена відповідним чином.

Більш того, відсутність первинних
документів у місці реалізації товару
не свідчать про не ведення позивачем
обліку товарних запасів відповідно до
вимог чинного законодавства, оскільки
відповідно змісту ч. 7 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
визначено обов'язок підприємства
забезпечувати належне зберігання
первинних документів і регістрів
бухгалтерського обліку протягом
встановленого строку.

Разом з тим, відповідач мав право
витребувати від позивача первинні
документи після проведення перевірки,
однак в Акті перевірки в графе перелік
документів які необхідні надати для
перевірки у вказаний термін зазначено
"на вимогу ДПІ за місцем реєстрації",
будь яких вимог про витребування від
позивача первинних документів , або
доказів не надання таким документів за
вимогою, відповідачем під час розгляду
не надано.

За таких обставин податковим органом
було безпідставно кваліфіковано
відсутність облікових документів у
місці фактичної реалізації товарів, як
порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3
Закону № 265.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку про
безпідставність доводів апеляційної
скарги з підстав їх спростування
матеріалами справи та встановленими
обставинами, оскільки увідповідача
були відсутні правові підстави для
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 12.09.2013 №
, яким позивачу донараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
сумі 7067,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 195; ст. 196; ст. 197; п.1 ч.1 ст. 198;
ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
08.11.13 у справі № 801/9201/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
В.А.Омельченко

Судді підпис Т.В.
Дадінська

підпис Т.М. Дудкіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
В.А.Омельченко