Справа № 2а-2871/10/1970
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/800/62194/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області, треті особи -
Перший відділ Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, ОСОБА_5 про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання видати паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаним позовом до Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області, треті особи -
Перший відділ Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, ОСОБА_5 про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання видати паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2010 року замінено первинного
відповідача належним - Управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2010 року позов задоволено. Визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови ОСОБА_4 видати паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон. Зобов'язано Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області видати ОСОБА_4
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове судове
рішення про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах, встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 12 травня 2010 року ОСОБА_4
звернулась до Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській області
із заявою про видачу їй другого
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та надання дозволу
користуватись попереднім паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1.

Відповідно до повідомлення Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області від 28 травня 2010
року №5/4-3151 позивачу тимчасово
відмовлено у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон у зв'язку з дією договірних
невиконаних зобов'язань (п. 2 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України»).

Підставою для прийняття даного рішення
стали листи начальника Першого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції №19/3435712, №19/3135812, №19/34359-12 від 05
жовтня 2009 року, з яких вбачається, що в
органі Державної виконавчої служби на
виконанні знаходиться зведене
виконавче провадження №63 від 31 жовтня
2008 року про стягнення з позивача на
користь ОСОБА_5 боргу на загальну суму
141565,47 грн.

Крім того, судами встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_4 11 вересня 2008 року була
документована паспортом громадянина
України для виїзду за кордон серії
НОМЕР_1 терміном дії до 11 вересня 2018
року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що з
урахуванням відсутності доказів
ухилення ОСОБА_4 від покладених на неї
судовим рішенням зобов'язань,
листи-звернення Першого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції не можуть бути перешкодою у
реалізації позивачем гарантованого
Конституцією України права на свободу
пересування, права вільно залишати
територію України та, зокрема, у видачі
їй паспорту громадянина України для
виїзду за кордон.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції, з
урахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», п.п.
2 п. 22 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 1995 року N 231, та наявності у
позивача невиконаного зобов'язання, а
саме, боргу в сумі 141565,47 грн., прийшов до
висновку про правомірність та
обґрунтованість дій відповідача щодо
тимчасової відмови ОСОБА_4 у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції України
закріплено, що кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу N 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 12 Міжнародного
пакту про громадянські та політичні
права кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
та це право не може бути об'єктом ніяких
обмежень, крім тих, які передбачені
законом, які є необхідними для охорони
державної безпеки, громадського
порядку, здоров'я чи моральності
населення або прав і свобод інших і є
сумісними з іншими правами,
визначеними в цьому Пакті.

Приписами ст. 313 Цивільного кодексу
України встановлено, що фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон у випадку, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Аналогічна норма закріплена в п.п. 2 п. 22
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995 року
N 231 (далі також Правила).

Пунктом 10 Порядку провадження за
заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 21 грудня
2004 року N 1603 (далі - Порядок від 21 грудня
2004 року N 1603), передбачено, що
територіальні органи та територіальні
підрозділи, що прийняли заяву-анкету
про оформлення паспорта / проїзного
документа, вживають заходів до
з'ясування наявності чи відсутності в
осіб, старших 14 років, підстав для
тимчасової відмови у видачі паспорта /
проїзного документа, перелічених у
пункті 22 Правил.

З цією метою працівники відповідного
територіального підрозділу у міських
без районного поділу, районних та
районних у містах відділах
(управліннях) органів внутрішніх справ
за обліком служби громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб, що включає також облік
адресно-довідкового бюро (групи) цього
підрозділу, протягом п'яти робочих днів
здійснюють перевірку наявності чи
відсутності: діючих неврегульованих
аліментних, договірних чи інших
невиконаних зобов'язань заявника
(підпункт 2 пункту 22), ухиляння заявника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням (підпункт 5
пункту 22), подання на заявника
цивільного позову до суду (підпункт 8
пункту 22).

Після закінчення перевірки прийняті
матеріали надсилаються за
підпорядкованістю територіальним
органам та територіальним підрозділам
вищого рівня, які уповноважені
приймати рішення щодо оформлення чи
відмови у видачі паспорта / проїзного
документа (п. 11 Порядку від 21 грудня 2004
року N 1603).

Відповідно до п. 23 Правил рішення про
відмову у видачі паспорта/проїзного
документа приймається за наявності в
територіальному органі або підрозділі
інформації про існування підстав,
зазначених у пункті 22 цих Правил.

Отже, виходячи з обставин справи,
встановлених судами, та наведених
вимог законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що відповідач,
тимчасово відмовляючи ОСОБА_4 у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, обґрунтовано, з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, а тому правові
підстави для задоволення
адміністративного позову відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судове рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:Я.Л. Іваненко М.І.
Мойсюк В.В. Тракало