Справа № 826/135/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2014 року 08:53 год. №
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Київського
міського центру зайнятостіпровизнання
протиправним та скасування наказу
Київського міського центру зайнятості
від 20 грудня 2013 року №357
Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київського міського центру
зайнятості, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТЮФ
Рейланд Україна», в якому просив:
визнати протиправним та скасувати
наказ Київського міського центру
зайнятості від 20 грудня 2013 року №357 про
2013 року на застосування ТОВ «ТЮФ
Рейланд Україна» праці громадянина
Німеччини ОСОБА_1 на посаді менеджера
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач 11 жовтня 2013 року уклав з ТОВ
«ТЮФ Рейланд Україна» трудовий
договір. Укладенню даного трудового
договору передувало отримання
товариством з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна» дозволу на працевлаштування
Київського міського центру зайнятості
№159 від 12 вересня 2013 року. Однак, з листа
Київського міського центру зайнятості
направленого на адресу ТОВ «ТЮФ
Рейланд Україна», позивачу стало
відомо, що рішенням комісії та
відповідно до наказу Київського
міського центру зайнятості від 20
вересня 2013 року на застосування праці
громадянина Німеччини ОСОБА_1 на посаді
менеджера систем якості було
анульовано, в зв'язку з поданням
роботодавцем копії укладеного
договору (контракту) з іноземцем з
порушенням визначених строків. Позивач
вважає, що зазначеним наказом
відповідач порушив його право на
працевлаштування у ТОВ «ТЮФ Рейланд
України». Крім того, звертав увагу суду,
що норми пункту 27 Порядку видачі,
продовження дії та анулювання дозволу
на застосування праці іноземців та
осіб без громадянства, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 травня 2013 року за №437, не містять
положень, за якими анулюється дозвіл на
застосування праці іноземців та осіб
без громадянства у зв'язку з невчасним
поданням роботодавцем копії
укладеного трудового договору
(контракту) з іноземцем чи особою без
Відповідач позов не визнав. В
обґрунтування заперечень проти позову
вказав на надані Порядком видачі,
продовження дії та анулювання дозволу
на застосування праці іноземців та
осіб без громадянства, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 травня 2013 року за №437,
повноваження. При цьому, зауважив, що
дозволи на працевлаштування іноземців
чи осіб без громадянства територіальні
органи Державної служби зайнятості
видають за юридичною адресою
підприємства, установи, організації -
тобто роботодавцю. Дозвіл на
працевлаштування позивача
відповідачем було надано роботодавцю -
ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна», а не ОСОБА_1 -
як працівнику, відповідно і наказ про
скасування дозволу адресований
роботодавцю - ТОВ «ТЮФ Рейланд
Україна», який, в разі незгоди, вправі
Третя особа, ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна»,
спочатку жодного відношення до позову
не висловила; в подальшому підтримала
позов та просила його задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, вважає, що позов
задоволенню не підлягає, з огляду на
Згідно з частиною 1 статті 42 Закону
України «Про зайнятість населення»,
підприємства, установи, організації
мають право на застосування праці
іноземців та осіб без громадянства на
території України на підставі дозволу,
що видається територіальними органами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, на строк до одного року, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Частиною 3 статті 42 Закону України «Про
зайнятість населення» встановлено, що
порядок видачі, продовження дії та
анулювання дозволу на застосування
праці іноземців та осіб без
громадянства і розмір плати за видачу
дозволу, яка зараховується до бюджету
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
визначаються Кабінетом Міністрів
На виконання цієї норми постановою
Кабінету Міністрів України від 27
травня 2013 року №437 затверджений
Порядок видачі, продовження дії та
анулювання дозволу на застосування
праці іноземців та осіб без
громадянства (далі - Порядок).
Як вбачається із матеріалів справи та
було встановлено судом, Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТЮФ
Рейланд Україна» звернулось до
Київського міського центру зайнятості
(вх. №6501/14 від 05 вересня 2013 року) з
заявою від 04 вересня 2013 року про видачу
дозволу на застосування праці
громадянина Німеччини ОСОБА_1 на посаді
менеджера систем якості.
Київський міський центр зайнятості
видав дозвіл Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
від 12 вересня 2013 року на застосування
праці іноземців та осіб без
роботодавцем, Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна», та працівником, громадянином
Німеччини ОСОБА_1, 11 жовтня 2013 року
укладено трудовий договір із строком
дії до 12 вересня 2014 року.
Разом з тим, наказом Київського
міського центру зайнятості від 20
грудня 2013 року №357 «Про прийняття
рішення щодо видачі, відмови у видачі,
продовження дії, відмови у продовженні
дії або анулювання дозволів на
застосування праці іноземців та осіб
без громадянства» дозвіл №51169, виданий
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна» на підставі наказу Київського
міського центру зайнятості від 12
вересня 2013 року №159, було анульовано в
зв'язку з порушенням строку надання
копії контракту, про що листом від 24
грудня 2013 року №14-12547 повідомлено
роботодавця.

При анулюванні дозволу №51169 Київський
міський центр зайнятості керувався
абз. 2 п. 25 та п.27 Порядку, що вбачається з
листа від 24 грудня 2013 року №14-12547.

Так, зокрема, абз. 2 п. 25 Порядку
передбачено, що дозвіл на застосування
праці іноземців та осіб без
громадянства анулюється у разі
неподання роботодавцем копії
укладеного трудового договору
(контракту) з іноземцем чи особою без
громадянства.

Відповідно до п. 27 Порядку,
роботодавець після одержання дозволу
протягом трьох робочих днів з моменту
укладення з іноземцем чи особою без
громадянства трудового договору
(контракту) подає територіальному
органові засвідчену роботодавцем його
копію.

Відповідно до штампу Київського
міського центру зайнятості на листі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна» від 16 жовтня 2013 року №254, яким
роботодавець підтверджував факт
підписання трудового договору та в
якості додатків до якого надавав копію
трудового договору від 11 жовтня 2013 року
- копія укладеного трудового договору
(контракту) з іноземцем чи особою без
громадянства подана роботодавцем до
Київського міського центру зайнятості
18 жовтня 2013 року вх. №8612/14, тобто з
порушенням триденного терміну, як то
визначено в п. 27 Порядку.

В судовому засіданні представник
третьої особи повідомив суду, що він
особисто подавав копію трудового
договору від 11 жовтня 2013 року до
канцелярії Київського міського центру
зайнятості, про що канцелярією
Київського міського центру зайнятості
на супровідному листі поставлено
вхідний номер та дату.

Позивач вважає, що відповідач вийшов за
межі, визначені п. 25 Порядку, оскільки
зазначеною нормою не встановлено
випадку анулювання дозволу в разі
подання трудового договору
несвоєчасно, поза встановленим п. 27
Порядку триденним терміном.

Суд не розділяє таку думку позивача.

Встановлений п. 27 Порядку строк
відповідно до норм цивільного права є
правоприпиняючим, тобто таким, з
перебігом якого пов'язується
припинення певних правовідносин,
окремих прав та обов'язків.

Протягом саме трьох робочих днів
згідно з положеннями п. 27 Порядку
роботодавець має подати копію
трудового договору з іноземцем чи
особою без громадянства. Не вчинення у
цей строк роботодавцем дій,
передбачених п. 27 Порядку, і є, за своєю
суттю, неподанням копії трудового
договору.

Пункт 25 Порядку щодо анулювання
дозволу у разі неподання роботодавцем
копії трудового договору з іноземцем
чи особою без громадянства
застосовується у взаємозв'язку з
пунктом 27 Порядку та виключає
можливість іншого трактування, ніж
застосування у даному випадку
передбачених цим пунктом строків. Інше
трактування взагалі нівелює
встановлені законадавцем норми п. 27
Порядку щодо строків подання копії
укладеного трудового договору.

В судовому засіданні представник
позивача наголошував, що роботодавець
має подати копію трудового договору
протягом трьох робочих днів з моменту
укладення трудового договору. При
цьому, представник позивача
стверджував, що трудовий договір між
ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна»
(роботодавцем) та громадянином
Німеччини ОСОБА_1 (працівником) від 11
жовтня 2013 року фактично був підписаний
керівником ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна»
не 11 жовтня 2013 року, а 16 жовтня 2013 року, а
відтак перебіг триденного строку має
відраховуватись з 16 жовтня 2013 року.

Представник третьої особи погодився з
наведеним твердженням представника
позивача.

Проте, на думку суду такі доводи як
представника позивача, так і
представника третьої особи не
заслуговують на увагу.

Як вбачається із матеріалів справи,
трудовий договір між ТОВ «ТЮФ Рейланд
Україна» (роботодавцем), в особі
директора Андреєва Олександра
Інокентійовича, та громадянином
Німеччини ОСОБА_1 (працівником)
укладений 11 жовтня 2013 року. Під
укладеним трудовим договором
містяться підписи осіб, при цьому
підпис особи від імені ТОВ «ТЮФ Рейланд
Україна» засвідчений печаткою ТОВ «ТЮФ
Рейланд Україна». Жодних застережень
щодо дати підписання трудового
договору від 11 жовтня 2013 року, вказаний
договір не містить. Будь-яких
застережень щодо дійсної дати
підписання трудового договору від 11
жовтня 2013 року не зазначено і в
супровідному листі ТОВ «ТЮФ Рейланд
Україна» вих. №254 від 16.10.13,
адресованому директору Київського
міського центру зайнятості Сухомлину
В.Б. та поданому до Київського міського
центру зайнятості (як зазначив
представник третьої особи у судовому
засіданні ним особисто до канцелярії
КМЦЗ) 18 жовтня 2013 року (вх. №8612/14).

В підтвердження наведеної позиції до
суду не було надано будь-яких доказів
ні позивачем при зверненні з
заявленими позовними вимогами та під
час судового розгляду справи, ні
третьою особою.

Як вірно зауважив відповідач, дозвіл на
застосування праці іноземців чи осіб
без громадянства територіальні органи
державної служби зайнятості видають
підприємствам, установам,
організаціям, тобто роботодавцям, а не
працівникам, і, відповідно, анулювання
таких дозволів породжує правові
наслідки для роботодавця.

Наказ Київського міського центру
зайнятості від 20 грудня 2013 року №357,
яким анульовано дозвіл №51169, виданий
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна» на підставі наказу Київського
міського центру зайнятості від 12
вересня 2013 року №159, у розумінні
частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
є актом індивідуальної дії.

Правові акти індивідуальної дії - є
актами одноразового застосування норм
права і дію яких поширено на конкретних
осіб або які стосуються конкретної
ситуації.

Дозвіл №51169 від 12 вересня 2013 року
створював юридичні наслідки у формі
прав для ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна»,
тобто надав право застосувати працю
іноземця.

Наказ Київського міського центру
зайнятості від 20 грудня 2013 року №357
припинив Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТЮФ Рейланд
Україна» надане дозволом №51169 право
застосувати працю іноземця, в зв'язку з
порушенням роботодавцем вимог чинного
законодавства у сфері застосування
праці іноземців чи осіб без
громадянства.

За таких обставин, в разі, якщо ТОВ «ТЮФ
Рейланд Україна» вважатиме своє право
порушеним вказаним правовим актом
індивідуальної дії, вправі оскаржити
його у встановленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Тож для того, щоб особі був
наданий судовий захист, суд має
встановити, що особа дійсно має право,
про захист якого вона просить, і це
право порушено відповідачем.

В даному випадку право позивача -
громадянина Німеччини ОСОБА_1,
відповідачем - Київським міським
центром зайнятості, жодним чином не
порушене.

Неможливість працевлаштування
позивача менеджером якості на
підприємстві ТОВ «ТЮФ Рейланд Україна»
стало наслідком порушення Товариством
з обмеженою відповідальністю «ТЮФ
Рейланд Україна», як роботодавцем,
встановлених чинним законодавством
вимог.

Також, на думку суду, не заслуговують на
увагу зауваження позивача щодо
прийняття відповідачем наказу від 20
грудня 2013 року №357 не протягом 15
календарних днів з дня реєстрації
документів, як то визначено в п. 13
Порядку, а пізніше, оскільки така
обставина не впливає на правомірність
наказу №357 від 20 грудня 2013 року і не
спростовує порушень роботодавцем
вимог п. 27 Порядку. До того ж, прийняття
рішення відповідачем 20 грудня 2013 року
не унеможливило звернення позивача до
суду з заявленим позовом, як і не
позбавляло, в свою чергу, третю особу, в
разі, якщо вона вважала своє право
порушеним, звернутись за його захистом
у встановленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач виконав покладений на нього
частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обов'язок.

Судові витрати, які підлягають
стягненню згідно з частиною 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України - відсутні.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Київського
міського центру зайнятості про
визнання протиправним та скасування
наказу Київського міського центру
зайнятості від 20 грудня 2013 року №357 про
анулювання дозволу №51169 від 12 вересня
2013 року на застосування ТОВ «ТЮФ
Рейланд Україна» праці громадянина
Німеччини ОСОБА_1 на посаді менеджера
системи якості - залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку,
встановленому ст. ст. 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Шейко Т.І.