Справа № 814/4210/13-а
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

11 грудня 2013 року
Справа № 814/4210/13-а

м. Миколаїв

15:35

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

представника позивача: Баришнікова А.
О.,

представника відповідача: Мар’янко
Н.І., Кербаля М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полюс-Юг-ЛТД», вул.
Космонавтів, 81/15, кв. 820, м. Миколаїв, 54028,
вул. Шевченка, 42/18, м. Миколаїв, 54030 до
відповідача:Миколаївської митниці
Міндоходів, вул. Московська 57/а, м.
Миколаїв, 54000 про:визнання
протиправними і скасування рішень
відповідача від 10.07.2013 № 504060000/2013/00046 і №
504000003/2013/000105/2, Керуючись статтями
11, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року
Справа № 814/4210/13-а

м. Миколаїв

15:35

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

представника позивача: Баришнікова А.
О.,

представника відповідача: Мар’янко
Н.І., Кербаля М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полюс-Юг-ЛТД», вул.
Космонавтів, 81/15, оф. 820, м. Миколаїв, 54028,
вул. Шевченка, 42/18, м. Миколаїв, 54030 до
відповідача:Миколаївської митниці
Міндоходів, вул. Московська, 57-а, м.
Миколаїв, 54017 про:визнання
протиправними і скасування рішень
відповідача від 10.07.2013 № 504060000/2013/00046 і №
504000003/2013/000105/2, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Полюс-Юг»
(надалі - Товариство або позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом, що містив вимоги:

1. Визнати протиправним і скасувати
рішення Миколаївської митниці
Міндоходів (надалі - Митниця або
відповідач) про відмову у митному
оформленні товарів, оформлене карткою
відмови № 504060000/2013/00046 від 10.07.2013.

2. Визнати протиправним і
скасувати рішення Митниці про
коригування митної вартості товарів
від 10.07.2013 № 504000003/2013/000105/2.

В обґрунтування позовних вимог
Товариство вказало, що, в порушення
норм Митного кодексу України і
положень Методичних рекомендацій щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362, відповідач дійшов висновку
про те, що подані позивачем документи
не підтверджують числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо ціни.

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову (ар. с.
58-64), в яких зазначив, що коригування
митної вартості товару відбулося
відповідно до Митного кодексу України,
Порядку здійснення аналізу та оцінки
ризиків, розроблення і реалізації
заходів з управління ризиками в митній
службі України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 597, Порядку здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 № 339, Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та надання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги адміністративного
позову підтримав, представники
відповідача просили у задоволенні
позову відмовити.

11.12.2013 судом було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

08.07.2013 Товариство подало відповідачу
митну декларацію 504060000/2013/004916 (ар. с. 84-86).

10.07.2013 Митниця прийняла рішення про
коригування митної вартості товарів №
504000003/2013/000105/2 (надалі - Рішення, ар. с. 6-8)
і рішення про відмову у митному
оформленні товарів, що було оформлено
Карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
504060000/2013/00046 (надалі - Картка, ар. с. 9-10).

Відповідно до Рішення, Митниця при
коригуванні митної вартості товарів
застосувала резервний метод (підпункт
«ґ» пункту 2 частини 1 статті 57, стаття 64
Митного кодексу України) - «митна
вартість ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях».

Підставою для відмовою у митному
оформленні товарів Митниця у Картці
вказала статтю 55, частину 6 статті 54
Митного кодексу України - «відомості
про заявлену митну вартість не
підтверджені документально, додаткові
документи (згідно ст.53 МКУ) для
підтвердження заявленої митної
вартості … декларантом не надані».

Відмовляючи у митному оформленні
товарів, відповідач у Картці роз'яснив,
що Товариство вправі «подати нову МД із
скоригованою на підставі ст.55 Митного
кодексу України митною вартістю …
відповідно до рішення про визначення
митної вартості … або в порядку,
визначеному у гл.4 Митного кодексу
України, оскаржити дії посадових осіб
Миколаївської митниці у митному органі
вищого рівня або до суду».

10.07.2013 Товариство подало відповідачу
митну декларацію 504060000/2013/004992 (ар. с. 14-15)
з показниками митної вартості, що
відповідали висновкам Митниці, що
містилися у Рішенні.

В судовому засіданні представники
сторін повідомили про випуск
задекларованих позивачем товарів у
вільний обіг та про сплату Товариством
митних платежів у сумі, що була вказана
у митній декларації 504060000/2013/004992.

При прийнятті рішення суд виходив з
такого.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті
52 Митного кодексу України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару, мають
право на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються:

у разі визнання органом доходів і
зборів заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю;

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Цим правам декларанта кореспондують
обов'язки органу доходів і зборів
(пункт 4 частини 4 статті 54 Митного
кодексу України).

При цьому, згідно з частиною 4 статті 55
Митного кодексу України, під час
митного оформлення при прийнятті
органом доходів і зборів письмового
рішення про коригування митної
вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу. Відповідно до
частини 2 статті 263 Митного кодексу
України, у разі відмови у митному
оформленні товарів, у тому числі в
зв'язку з прийняттям органом доходів і
зборів рішення про коригування митної
вартості товарів нова митна декларація
подається органу доходів і зборів, який
здійснює митне оформлення товарів, не
пізніше 10 робочих днів з дати такої
відмови, якщо товари протягом
зазначеного часу не розміщено на
складі тимчасового зберігання чи на
складі органу доходів і зборів.

Як вказано у частинах 7-10 статті 55
Митного кодексу України, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості товарів орган доходів
і зборів за зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випалу орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
вивільняється у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Таким чином, у випадку прийняття
органом доходів і зборів рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів і рішення про відмову у зв'язку
з цим у митному оформленні товарів
декларант або уповноважена ним особа
вправі обрати один з варіантів:

1. У випадку згоди з рішенням органу
доходів і зборів про коригування
заявленої митної вартості (і,
відповідно, з прийнятим на підставі
цього рішення рішенням про відмову у
митному оформленні товарів) - подати
нову митну декларацію (частина 4 статті
55 і частина 2 статті 263 Митного кодексу
України).

2. У випадку незгоди з рішенням органу
доходів і зборів про коригування
заявленої митної вартості (і,
відповідно, з прийнятим на підставі
цього рішення рішенням про відмову у
митному оформленні товарів) - сплатити
митні платежі згідно із заявленою
митною вартістю; забезпечити сплату
різниці; надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, що
декларуються (право, а не обов'язок
декларанта або уповноваженої ним
особи); оскаржити рішення органу
доходів і зборів.

Пунктом 4 частини 3 статті 52 Митного
кодексу України декларанту або
уповноваженій ним особі надано право
оскаржувати у порядку, визначеному
главою 4 цього Кодексу, рішення органу
доходів і зборів щодо коригування
митної вартості оцінюваних товарів.

Як вказано вище, Товариство подало нову
митну декларацію, тобто у розумінні
статей 55 і 263 Митного кодексу України
здійснило коригування заявленої
митної вартості, погодившись цим з
рішеннями Митниці. Отже, результатом
реалізації рішень відповідача стало
декларування позивачем іншої суми
митних платежів.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувані Товариством
рішення Митниці не є протиправними,
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 71, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до
статті160 КАС України

та підписана суддею 16 грудня 2013 року