Справа № 802/4883/13-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2014 р.
Справа № 802/4883/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара Павла Анатолійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медвідь Ірини Олегівни

представника позивача:
Журавля О. В.

представника відповідача:
Білобородової В. Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ТОВ "САВ-Дістрибьюшн"

до: Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій,
визнання протиправними та скасування
наказу, припису та постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" із
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними та скасування наказу,
припису та постанови.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, наказ відповідача про
проведення позапланової перевірки
його торгівельних об'єктів є
протиправним та таким, що прийнятий за
відсутності законодавчо - визначених
підстав для проведення позапланової
перевірки з питань, визначених як
предмет перевірки у складеному за її
результатами акту. Дії посадових осіб
відповідача щодо проведення
позапланової перевірки стосовно нього
з питань, відображених у акті
перевірки, є протиправними.
Позапланова перевірка проведена
відповідачем з грубим порушенням норм
матеріального права, які регламентують
порядок проведення позапланових
перевірок суб'єктів господарської
діяльності контролюючими органами.
Прийнятий за наслідками проведеної
перевірки припис до акту перевірки та
постанова про накладення стягнень є
протиправними, необгрунтованими та
такими, що підлягають скасуванню, як
незаконні.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013р.
відкрито провадження у справі.

Представник позивача у ході судового
розгляду адміністративної справи
надав пояснення, що відтворюють зміст
позовних вимог, просив позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення адміністративного
позову. В обґрунтування зайнятої
позиції додатково пояснила суду, що
відповідач діяв згідно із нормами
чинного законодавства, на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. А тому, на її думку,
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
судом встановлено наступне.

Головними спеціалістами Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області Серватинською
Катериною Олександрівною (посвідчення
НОМЕР_1 від 15.01.2013р.) та Федоришеним
Юрієм Анатолійовичем (посвідчення
НОМЕР_2 від 22.03.2013р.) у присутності
уповноваженого представника магазину
"Фокстрот" ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" Даценка
Євгенія Івановича на підставі
звернення народного депутата України
Бойка В. Б., згоди Держспоживінспекції
України від 06.11.2013р. №03/7-10104-2013, наказу
№163 "в" від 06.11.2013р. та направлення від
07.11.2013р. проведено позапланову
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів позивачем.

За результатами проведеної перевірки
посадовими особами Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Вінницькій
області складено Акт №1967 від 08.11.2013р.

Приписом до акту з метою припинення
порушень законодавства про захист прав
споживачів, позивача зобов'язано
усунути недоліки визначені в акті
перевірки, у тому числі подати звіт про
усунення останніх до розгляду
матеріалів справи, який призначено на
20.11.2013р.

На підставі Акту №1967 від 08.11.2013р. та не
виконання припису до нього у
встановлений термін, відповідачем
прийнято постанову № 477 від 22.11.2013р. про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів", згідно якої до
позивача застосовано штрафні санкції у
розмірі 10721, 40 грн. за реалізацію товару,
в якому відсутня необхідна, доступна та
своєчасна інформація про продукцію.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Нормативно-правовим актом, який
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів, є Закон України "Про
захист прав споживачів" від 12.05.1991 року
№1023-ХІІ (надалі - Закон №1023).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1023,
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України №465/2011 від 13.04.2011
року Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів (надалі
- Держспоживінспекція України) є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

При цьому, відповідно до п. 7 вказаного
Положення, а також п. 1 Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №206 від 09.11.2011 року
(надалі - Положення №206),
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження через територіальні
інспекції.

Положенням №206 зафіксовано основні
завдання Держспоживінспекції України,
до яких віднесено здійснення
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, рекламу в цій сфері та
державний ринковий нагляд. При цьому, в
пп. 6.1 Положення №206 передбачено, що
інспекції Держспоживінспекції України
мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Пунктом 6.4 Положення №206 передбачено,
що інспекції Держспоживінспекції
України мають право накладати
відповідно до законодавства
адміністративні стягнення та
застосовувати
адміністративно-господарські санкції,
застосовувати фінансові санкції до
суб'єктів господарювання в разі
порушення ними законодавства про
заходи щодо попередження та зменшення
вживання тютюнових виробів і їх
шкідливого впливу на здоров'я
населення.

Крім того, наказом Державного комітету
з питань технічного регулювання та
споживчої політики №310 від 07.03.2012 року
було затверджено Порядок проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (надалі - Порядок №310), який
визначає механізм здійснення
державного контролю посадовими
особами Держспоживінспекції України
та її територіальних органів за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів суб'єктами
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим.

Відповідно до п. 1.4 Порядку №310,
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи з
питань захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться посадовими
особами, зокрема, з підстави звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю
Держспоживінспекції України.

Як уже встановлено судом, підставою для
проведення перевірки позивача став
факт звернення народного депутата
України Бойка В. Б. з листом за №216-к від
11.10.2013р. до Генерального прокурора
України щодо законності продажу
несертифікованої продукції у
торговельній мережі магазинів
побутової техніки та згода
Держспоживінспекції України від
06.11.2013р. №03/7-10104-20132 на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю, копії яких наявні
у матеріалах адміністративної справи.

Враховуючи викладене, чинне
законодавство передбачає право
Інспекції проводити перевірки
суб'єктів господарювання, в тому числі
і позивача, щодо дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, а також фіксує його право
накладати
адміністративно-господарські санкції
за порушення законодавства в сфері
захисту прав споживачів.

Відтак, судом встановлено, що
оскаржуваний наказ Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Вінницькій
області №163в від 06.11.2013р. про проведення
позапланової перевірки з питань
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів відповідає
вимогам чинного законодавства України,
є законним та обґрунтованим, у зв'язку
із зазначеним, судом також не
вбачається в діях посадових осіб
Інспекції протиправності.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи та вивчивши
національне законодавство, приходить
до висновку, що в задоволення вимог
позивача щодо визнання протиправним та
скасування наказу відповідача №163в від
06.11.2013р. та визнання протиправними дій
по проведенню 08.11.2013р. позапланової
перевірки торговельного об'єкту ТОВ
"САВ - Дістрибьюшн", що знаходиться за
адресою: м. Вінниця, вул. Папаніна, 1а
слід відмовити.

Щодо вимог позивача стосовно визнання
протиправними та скасування постанови
№477 від 22.11.2013р та припису Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області до Акту перевірки
№1967 від 08.11.2013р., суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, їх
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначаються Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (надалі -
Закон №877).

За змістом ч. 6 ст. 7 Закону №877
вбачається, що за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт.

Статтею 7 Закону №877 та пп. 4.2.1 Порядку
№310 передбачено, що за результатами
перевірки відповідно до виявлених
порушень керівником органу з питань
захисту прав споживачів або його
заступником приймається рішення,
зокрема, про видачу суб'єкту
господарювання обов'язкового для
виконання припису про припинення
порушень прав споживачів.

При цьому, ч. 8 ст. 7 Закону №877
передбачено, що припис - це обов'язкова
для виконання у визначені строки
письмова вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку
(що кореспондується із положеннями п. 3.6
Порядку №310).

В свою чергу, розпорядження або інший
розпорядчий документ органу
державного нагляду (контролю) -
обов'язкове для виконання письмове
рішення органу державного нагляду
(контролю) щодо усунення виявлених
порушень у визначені строки.
Розпорядження видається та
підписується керівником органу
державного нагляду (контролю) або його
заступником. Розпорядчі документи щодо
усунення порушень вимог законодавства
можуть бути оскаржені до відповідного
центрального органу виконавчої влади
або суду в установленому законом
порядку (ч. 9 ст. 7 Закону №877).

З аналізу вищевикладеного вбачається,
що розпорядчим документом, який може
бути оскаржений у встановленому
законом порядку є, зокрема, припис
Інспекції.

Судом встановлено, що в акті перевірки
та приписі до нього відповідачем були
встановлені порушення, пов'язані з
відсутністю необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, крім того, Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області прийнято 22.11.2013 р.
постанову №477 про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" (далі -
Закон №1023).

При вирішенні питання щодо законності
та обґрунтованості припису до акту
перевірки від 08.11.2013р. №1967 та постанови
№477 від 22.11.2013р. суд враховує наступні
нормативні положення.

Так, відповідно до ч. 1 ст.15 Закону №1023
інформація про продукцію повинна
містити:

- назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

- найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція;

- дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх
окремими категоріями споживачів, а
також; іншу інформацію, що поширюється
на конкретний продукт;

- відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

- позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

- дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції;

- виробник (продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності.

- дату виготовлення;

- відомості про умови зберігання;

- гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця);

- правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

- строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про . ' необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

- найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також: проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону №1023 інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, вся
інформація про виробника товару, його
місцезнаходження, дата виробництва та
інша міститься на самому товарі,
упаковці, етикетці, а також, разом із
інформацією про підприємства, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, а також
проводить ремонт і технічне
обслуговування, міститься у
супровідній документації та
доводиться до споживачів іншим чином.

У ході судового розгляду
адміністративної справи, представник
позивача пояснив, що позивач додатково
розташовує у місці продажу кожного
окремого виду товару інформацію про
його виробника, дату виробництва,
споживчі властивості та технічну
характеристику на стіні, стенді, або
просто поруч із товаром у вигляді
листівок, довідок, оголошень чи іншим
доступним, наочним способом.

Таким чином, суд зазначає, що
законодавство передбачає та дозволяє
доведення до споживача інформації у
супровідній документації, у доступній
наочній формі та шляхом розміщення її у
місці, де вона реалізується. Крім того,
як пояснив у ході судового розгляду
адміністративної справи представник
позивача, позивач додатково розташовує
у місці продажу кожного окремого виду
товару інформацію про його виробника,
дату виробництва, споживчі властивості
та технічну характеристику на стіні,
стенді, або просто поруч із товаром у
вигляді листівок, довідок, оголошень чи
іншим доступним, наочним способом.

Разом з тим, не зважаючи на наявність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації на продукцію,
посадовими особами відповідача у актах
перевірки було зазначено дані про
відсутність такої інформації, що не
відповідає дійсним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що припис до акту перевірки
та прийнята на його основі постанова
про накладення на позивача стягнень,
передбачених статтею 23 Закону №1023,
складені відповідачем з порушенням
діючого законодавства, а висновки
стосовно наявності порушень є
необ'єктивними та не відповідають
дійсності.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку
відповідна сторона не дотримала вимоги
закону про захист охоронюваних прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому оскаржувані
припис та постанова, є протиправними,
що дає суду підстави для задоволення
адміністративного позову в частині
скасування останніх.

Щодо решти позовних вимог, то на думку
суду вони не доведені в частині
порушення прав та інтересів юридичної
особи у сфері публічно-правових
відносин, що потребує судового захисту
в розумінні ст. 2 КАСУ, а тому
задоволенню не підлягають.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору відповідно до ст.
94 КАС України, у зв'язку із задоволенням
позову в частині, підлягають
відшкодуванню із Державного бюджету
України пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області до
Акту перевірки №1967 від 08.11.2013 року з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Вінницькій області
№477 від 22.11.2013 року про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України "Про захист прав
споживачів".

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "САВ-Дістрибюшн" судовий
збір у розмірі 195, 00 грн. (сто дев'яносто
п'ять грн. 00 коп.) шляхом їх безспірного
списання органами Державної
казначейської служби України з
розрахункових рахунків Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комар Павло
Анатолійович