Справа № 0907/2а-14025/11, 2а-344/114/13
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа №
876/8186/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів
Рибачука А.І., Клюби В.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: не з'явився

третьої особи: представник Мицай С.В.

прокуратури: прокурор Ройко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» на ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року про закриття
провадження у справі за позовом
Державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» до Яремчанської
міської ради, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Санаторій-профілакторій ВБР» про
визнання недійсним рішення,-

В С Т А Н О В
И В:

В жовтні 2011 року позивач звернувся з
вказаним вище позовом до суду. Просив
визнати недійсними пункти рішення
відповідача як суб'єкта владних
повноважень.

Ухвалою суду першої інстанції закрито
провадження у справі. Вказавши, що
даний спір не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, а за правилами
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою
суду її оскаржив позивач. В апеляційній
скарзі апелянт зазначає, що ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання. Просить ухвалу суду скасувати,
а справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Частиною 1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

За змістом частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (далі -
КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
визначено, що господарським судам
підвідомчі лише справи у спорах, що
виникають із земельних відносин
приватно-правового характеру, тобто з
відносин, врегульованих нормами
цивільного або господарського права і
пов'язаних із здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності.

Положення статей 13, 14 Конституції
України, статей 177, 181, 324, глави 30
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статті 148 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
визначено, що земля та земельні ділянки
є об'єктами цивільних прав, а держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах з метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

За змістом статей 13, 14 Конституції
України, статті 11 ЦК України, статей 123,
124, 127, 128 ЗК України рішенням органу
місцевого самоврядування або
державної адміністрації про надання
земельної ділянки господарюючому
суб'єкту у власність або в користування
здійснюється волевиявлення власника
землі і реалізуються відповідні права
у цивільних правовідносинах з
урахуванням вимог ЗК України,
спрямованих на раціональне
використання землі як об'єкта
нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або
місцевого самоврядування, якими
реалізовуються волевиявлення держави
або територіальної громади як учасника
цивільно-правових відносин і з яких
виникають, змінюються, припиняються
цивільні права і обов'язки, не належать
до правових актів управління, а спори
щодо їх оскарження мають
приватноправовий характер, тобто
справи у них підвідомчі господарським
судам.

Крім того в подібних правовідносинах
Верховним Судом України в постанові
від 14 лютого 2012 року в справі за позовом
закритого акціонерного товариства
«Корпорація ІгроСервіс» до
Алуштинської міської ради Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправним та скасування рішення
зроблено висновок, що міськрада у
справі, яка розглядається, є суб'єктом
цивільних правовідносин і має такий
самий правовий статус, що й інші
учасники цих відносин. Реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, що перебувала у її власності,
міськрада відповідно до статті 5 ЗК має
рівні права з громадянами та
юридичними особами, з якими вона
вступає у відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Тобто при здійсненні повноважень
власника землі відповідач є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею. У цьому випадку відсутня
підпорядкованість одного учасника
земельних правовідносин (Товариство)
іншому (Міськрада), яка має місце під
час здійснення органом місцевого
самоврядування владних управлінських
функцій.

Спір, що виник внаслідок порушення
права суб'єкта господарської
діяльності на земельну ділянку, в тому
числі органами державної влади та
місцевого самоврядування, є спором про
право цивільне і підлягає розгляду за
правилами ГПК.

Пунктом 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, як видно з матеріалів
справи колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції про
необхідність закриття провадження у
справі, та даний спір слід розглядати
за нормами Господарського
процесуального кодексу України.

З огляду на вищенаведене апеляційні
вимоги позивача слід залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст. 160, ст.195, ст.196,
п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206,
ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» залишити
без задоволення, а ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
22 квітня 2013 року про закриття
провадження у справі №2а-14025/11 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
А.І. Рибачук

В.В. Клюба