Справа № 552/143/14-а
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/143/14-а
Провадження № 2-а/552/29/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

за участю

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Дзюбла О.І.,

представника відповідача
Пеляка В.В.,

представника третьої особи
Деряга О.Ю.,

представника третьої особи
Миргородського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Полтавської міської
ради, Київської районної в м. Полтаві
ради про визнання дій та бездіяльності
незаконними, зобов'язання вчинити дії,
визнання незаконними та скасування
рішень, треті особи - прокуратура м.
Полтави, прокуратура Київського району
м. Полтави, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Полтавської міської ради, Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
дій та бездіяльності незаконними,
зобов'язання вчинити дії, визнання
незаконними та скасування рішень.

В поданій до суду позовній заяві
посилалася на те, що добросовісно,
відкрито та безперервно понад 15 років
користується земельною ділянкою
поблизу місця свого постійного
проживання за адресою АДРЕСА_1.
Вказувала, що зверталася до Київської
районної в м. Полтаві ради з заявою про
виділ їй зазначеної земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Але рішенням
районної ради в наданні земельної
ділянки було відмовлено.

В своїй позовній заяві, в частині, що
надіслана для розгляду до Київського
районного суду м. Полтави, просила суд
визнати незаконними дії та
бездіяльність Полтавської міської
ради щодо невиконання покладених на
неї Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" обов'язків, а
саме не здійснення в установленому
порядку державного контролю за
дотриманням законодавства при
затвердженні містобудівної
документації, затвердженої рішенням
двадцятої сесії шостого скликання
Полтавської міської ради від 16 березня
2012 року; зобов'язати Полтавську
міську раду привести у відповідність
до вимог чинного законодавства
містобудівну документацію та
Генеральний план міста Полтава;
визнати незаконним та скасувати
рішення двадцятої сесії шостого
скликання Полтавської міської ради від
16 березня 2012 року в частині
затвердження містобудівної
документації; визнати незаконним та
скасувати рішення тридцять восьмої
сесії шостого скликання Київської
районної в м. Полтаві ради від 25 квітня
2013 року щодо відмови у виділенні ОСОБА_6
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд;
зобов'язати Київську районну в м.
Полтаві ради прийняти рішення по
виділенню ОСОБА_6 земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і споруд згідно
наданої заяви.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримував подану
до суду заяву та просив її
задовольнити, посилаючись на
викладені в ній обставини.

Представники відповідачів та
представники третіх осіб, які приймали
участь в розгляді справи, в судовому
засіданні щодо задоволення позовних
вимог заперечували.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь в розгляді справи,
дослідивши зібрані в справі докази,
приходить до висновку, що позовні
вимоги є безпідставними та не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах
про оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень слід перевіряти
чи прийняті такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України на
Законами України, з виконанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що рішенням
тридцять восьмої сесії шостого
скликання Київської районної в м.
Полтаві ради від 25 квітня 2013 року
відмовлено ОСОБА_6, що мешкає в АДРЕСА_1,
у виділенні земельної ділянки площею
1000 кв.м. для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 оскільки згідно з
містобудівною документацією,
затвердженою рішенням двадцятої сесії
шостого скликання Полтавської міської
ради від 16 березня 2012 року земельна
ділянка по зазначеній адресу
знаходиться на території садибної
забудови в санітарно-захисній зоні
підприємств І-ІІІ класу шкідливості.

Відповідно до ст. 114 ЗК України
санітарно-захисні зони створюються
навколо об'єктів, які є джерелами
виділення шкідливих речовин, запахів,
підвищених рівнів шуму, вібрації,
ультразвукових і електромагнітних
хвиль, електронних полів, іонізуючих
випромінювань тощо, з метою
відокремлення таких об'єктів від
територій житлової забудови.

Частиною 2 ст. 114 ЗК України передбачено,
що у межах санітарно-захисних зон
забороняється будівництво житлових
об'єктів, об'єктів соціальної
інфраструктури та інших об'єктів,
пов'язаних з постійним перебуванням
людей.

За таких обставин, враховуючи, що
земельна ділянка, про виділ якої
позивачем ОСОБА_6 порушувалося питання,
належить до санітарно-захисної зони,
відповідач Київська районна в місті
Полтаві ради правомірно відмовила в
ОСОБА_6 в виділенні такої земельної
ділянки.

Правові підстави для визнання
незаконним та скасування рішення
тридцять восьмої сесії шостого
скликання Київської районної в м.
Полтаві ради від 25 квітня 2013 року
відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що
вимоги ОСОБА_6 про визнання
незаконним та скасування рішення
Київської районної в м. Полтаві ради
від 25 квітня 2013 року та зобов'язання
районної ради прийняти рішення по
виділенню ОСОБА_6 земельної ділянки є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності встановлені
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
генеральний план населеного пункту є
основним видом містобудівної
документації на місцевому рівні,
призначеної для обґрунтування
довгострокової стратегії планування
та забудови території населеного
пункту. Генеральні плани населених
пунктів та зміни до них
розглядаються і затверджуються
відповідними сільськими, селищними,
міськими радами на чергових сесіях
протягом трьох місяців з дня їх

подання.

Як встановлено судом, рішення
двадцятої сесії шостого скликання
Полтавської міської ради від 16 березня
2013 року щодо затвердження генерального
плану міста прийнято відповідачем в
межах наданих йому повноважень, з
дотриманням вимог ст. 21 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», з виконанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, тому підстави для
визнання його незаконним і скасування
відсутні.

З цих підстави позовні вимоги ОСОБА_6
щодо рішення Полтавської міської ради
від 16 березня 2012 року заявлені
безпідставно та не підлягають до
задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 про
визнання незаконними дій та
бездіяльності Полтавської міської
ради щодо невиконання покладених на
неї Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" обов'язків, а
саме не здійснення в установленому
порядку державного контролю за
дотриманням законодавства при
затвердженні містобудівної
документації, затвердженої рішенням
двадцятої сесії шостого скликання
Полтавської міської ради від 16 березня
2012 року, зобов'язання Полтавську
міську раду привести у відповідність
до вимог чинного законодавства
містобудівну документацію та
Генеральний план міста Полтава суд
виходить з наступного.

Згідно зі статтею 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року
№6-зп "Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України"
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен громадянин України, іноземець,
особа без громадянства має гарантоване
державою право оскаржити в суді
загальної юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Порушенням суб'єктивного права особи є
створення будь-яких перепон у
реалізації нею свого суб'єктивного
права, що унеможливлюють одержання
особою того, на що вона має право
розраховувати в разі належної
поведінки зобов'язаної особи.

Отже, обов'язковою ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її
суб'єктивне право у певних
правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи
суд повинен розглянути питання щодо
наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
розв'язати спір.

Отже, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

У свою чергу, порушення прав, свобод та
інтересів особи наявне тоді, коли
сталися зміни стану суб'єктивних прав
та обов'язків особи, тобто припинення
чи неможливість реалізації її права
та/або виникнення додаткового
обов'язку в публічно-правових
відносинах.

Якщо відповідні рішення, дії чи
бездіяльність протиправно, на думку
особи, спричинили виникнення, зміни чи
припинення прав та обов'язків особи
(тобто є юридично значимими), особа може
порушити питання про визнання таких
рішень, дій чи бездіяльності в судовому
порядку протиправними.

Таким чином, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або має місце інше
ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Водночас задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_6 не
є власником та/чи землекористувачем
спірної земельної ділянки по вул. Петра
Жданюка в місті Полтаві.

Належність даної земельної ділянки до
санітарно-захисної зони жодним чином
не порушує права та охоронювані
законом інтереси позивача ОСОБА_6

Натомість, судом встановлено та
підтверджено представником позивача,
що позивач ОСОБА_6 протягом тривалого
часу самовільно, за відсутності
рішення уповноваженого на те органу та
за відсутності правовстановлюючого
документа, всупереч норм чинного
законодавства у власних цілях
використовує земельну по АДРЕСА_1

Встановлена судом обставина дає
правові підстави для вжиття
уповноваженими контролюючими органами
заходів реагування відносно
самовільного використання позивачем
земельної ділянки та жодним чином не
свідчить про наявність порушеного
права ОСОБА_6

Встановивши дані обставини, у зв'язку з
відсутністю факту порушення
Полтавської міською радою прав, свобод
та інтересів позивача ОСОБА_6,
враховуючи встановлену судом
правомірність дій відповідачів, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог
про незаконними протиправними дій та
бездіяльності Полтавської міської
ради, зобов'язання її привести у
відповідність до вимог чинного
законодавства містобудівну
документацію та Генеральний план міста
Полтава.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 158, 159, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
Полтавської міської ради, Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
дій та бездіяльності незаконними,
зобов'язання вчинити дії, визнання
незаконними та скасування рішень
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м. Полтави
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий
Н.Л.Яковенко

29.01.2014