Справа № 812/10464/13-а
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10464/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Чернявської
Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання
Ігнатович О.А.

та

представників сторін:

від позивача - Болото
О.О. (довіреність від 18.12.2013 № 73)

Журба О.А.
(виписка з ЄДР від 17.06.2013 серія АВ № 202759,

протокол
засідання наглядової ради від 07.09.2013)

від відповідача - Вінару К.В.
(довіреність 16.07.2013 № 483/10/10-013)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську

справу за адміністративним позовом

приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 грудня 2013
року № ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі № 812/10464/13-а за
адміністративним позовом приватного
акціонерного товариства
Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, в якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 12
грудня 2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем «податок на додану вартість»
на 33229240,50 грн., у тому числі 22152827,00 грн. -
за основним платежем, 11076413,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 12 грудня 2013 року
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на підставі акта перевірки
від 28 листопада 2013 року за № 148/22-0/31393258
прийняла оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, з яким позивач не
згодний, оскільки вважає його
прийнятим з неправильним
застосуванням та порушенням вимог
Податкового кодексу України,
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України. Так, в
акті перевірки від 28 листопада 2013 року
за № 148/22-0/31393258 зроблено висновок, що
позивачем отримано податкові та
видаткові накладні від товариства з
обмеженою відповідальністю «Проксис»
без мети реального настання правових
наслідків. Відсутність відповідно до
закону правових наслідків за таким
правочином означає відсутність
будь-яких господарських операцій,
здійснених на його виконання з точки
зору їх впливу на стан податкового
обліку сторін цього правочину, отже
приватним акціонерним товариством
Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» в порушення
статті 198 Податкового кодексу України
безпідставно сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість.
Зазначений висновок акта перевірки
позивач вважає безпідставним та
необґрунтованим, з таких підстав.

Позивач вказав, що дійсно приватне
акціонерне товариство Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
у 2012 році мало фінансово-господарські
відносини товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» на
підставі договору від 10 серпня 2010 року
№ 10-08/МТО з урахуванням додаткових
угод. Останнім було поставлено
позивачу комплектуючи вироби, а саме
мікросхема в асортименті, реле, робочі
станції оператора, перетворювачі
індустріальні комутатори та інше.
Постачання товару відбувалось на
підставі попередньої заявки
приватного акціонерного товариства
Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до товариства з
обмеженою відповідальністю «Проксис».
На підставі отриманої заявки,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Проксис» надавало
рахунок-фактуру для сплати товару.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис»
оформлювались первинні документи:
виписувались видаткові накладні та
видавались податкові накладні. Всього
за період з 20 січня 2012 року по 31 жовтня
2012 року було оформлено видаткових
накладних та видано податкових
накладних на загальну суму 132916966,68 грн.,
з яких 22152827,78 грн. - податок на додану
вартість. Сплата вартості товару
відбувалась у відповідності до умов,
обумовлених договором. Податкові
накладні від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» були
отримані приватним акціонерним
товариством Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
в період з 01 березня 2012 року по 02 серпня
2013 року, і тільки після їх отримання
були використані позивачем при
формуванні податкового кредиту з
податку на додану вартість та
формування податкової звітності з
податку на додану вартість за березень,
квітень, травень, червень, липень,
серпень, жовтень, листопад 2012 року та
березень, червень, серпень 2013 року.
Вказані документи були надані перед
початком та під час проведення
перевірки, про що зазначено в акті
перевірки від 28 листопада 2013 року за №
148/22-0/31393258 та додатку № 1 до акта
перевірки. Постачання товару до
позивача відбувалось вантажним
автомобільним транспортом на підставі
договорів, укладених з фізичними
особами - підприємцями про перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
місцевому та міжміському сполученні
від 23 січня 2012 року № 41 та від 23 січня 2012
року № 42. На підтвердження перевезення
товару до перевірки надано
товарно-транспортні накладні, номера і
дати яких вказано в акті перевірки.

Позивач вважає, що оскільки при
формуванні податкового кредиту за
спірний період він мав всі первинні
документи (видаткові, податкові
накладі, рахунки фактури,
товарно-транспортні накладні), то
правомірно сформував свій податковий
кредит у спірному періоді 2012-2013 років.
При цьому, на думку позивача,
відповідачем не доведено, в чому саме
відбулось порушення позивачем вимог
пункту 185.1 статті 185; пункту 188.1 статті
188; пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1,
200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу
України в частині формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість. Крім того, у позивача є
первинні документи (вантажна
декларація/товарно-транспортна
накладна), що підтверджують факт
отримання та перевезення вантажів, що є
виконанням вимог Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 20 лютого
1998 року за № 128/2568. При цьому, оскільки
транспортною документацією
підтверджується операція з надання
послуг з перевезення вантажів, а не
факт придбання товару, то за наявності
документів, що підтверджують фактичне
отримання товару і його використання у
власній господарській діяльності,
неподання такого документа, як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для невизнання
витрат з придбання
товарно-матеріальних цінностей.
Позивачем під час перевірки, крім
надання первинних документів щодо
придбання та транспортування товару
від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» (накладні,
податкові накладні), надані ще й
документи, що підтверджують
використання товару у власній
господарській діяльності, - з отриманих
товарів позивачем виготовлено на
замовлення державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» спеціалізоване
обладнання для атомних електростанцій,
яке в подальшому реалізоване
останньому, про що маються відповідні
договори та первинна документація
(видаткові накладні, акти
приймання-передачі тощо).

Акти Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 06
вересня 2013 року за № 1041/26-55-22-07/33101280 та
від 24 вересня 2013 року за №
1266/26-55-22-07/33101280, на які посилається
відповідач в акті перевірки приватного
акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» від 28 листопада 2013
року за № 148/22-0/31393258, позивач вважає
неналежним доказом порушення
приватним акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» вимог статті 198
Податкового кодексу України в частині
правильності формування податкового
кредиту з податку на додану вартість.
Сам факт існування вказаних вище актів
перевірок стосовно контрагента
позивача не може свідчити про
відсутність реальних поставок
продукції, нібито нікчемності виданих
видаткових та податкових накладних, і,
як наслідок, безпідставного формування
податкового кредиту. Податковий кодекс
України не містить у собі норму, яка
покладала відповідальність на
платника податку - покупця товару
(послуг) за правильність визначення
платником податку - продавцем об'єктів
оподаткування правильність
відображення їх у податковому обліку
та інше. Обставина обізнаності
позивача щодо діяльності наведеного
контрагента та твердження відповідача
щодо недійсності правочину, тобто його
укладення без наміру створення
цивільно-правових наслідків, лише з
метою отримання певної преференції,
зокрема, права на формування
податкового кредиту, не підтверджені
документально. Відповідачем під час
проведення перевірки не доведено, що
сторони, укладаючи господарські
зобов'язання, мали умисел на укладення
угод з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства.
Доказом наявності умислу на ухилення
від оподаткування є обвинувальний
вирок суду, який відповідачем не
наданий. Чинним законодавством України
на сторону цивільно-правової угоди -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку здійснювати контроль за
дотриманням постачальником вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку до бюджету і в подальшому за
можливі дії порушника. Позивач вважає,
що порушення норм Податкового кодексу
України в частині, що стосується
оформлення господарських операцій
контрагентами позивача породжує
негативні наслідки саме для цих
підприємств і не може впливати на право
позивача на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, просили
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів адміністративний позов не
визнала, про що подала заперечення від
09 січня 2014 року № 115/10/10-013, в яких у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити у повному обсязі за
необґрунтованістю (том 15, арк. справи
169-175).

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначив, що ним була отримана
податкова інформація у вигляді актів
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 06
вересня 2013 року за № 1041/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю «Авеста
Трейд» за період з 01 січня 2012 року по 31
липня 2012 року, приватним підприємством
«Стройторг-Т» за період з 01 лютого 2012
року по 31 травня 2012 року, товариством з
обмеженою відповідальністю «Века»
Груп» за період з 01 квітня 2012 року по 30
квітня 2012 року» та від 24 вересня 2013 року
за № 1266/26-55-22-07/33101280 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Консалтингова група «Стратегії і
технології» за період липень, серпень,
жовтень 2012 року», згідно яких не було
встановлено факту передачі товарів від
продавця (товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис») до покупця
(приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс») у зв'язку з
відсутністю (не наданням до перевірки)
договорів про господарські відносини,
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування товарів.
Зазначені акти перевірок контрагента
позивача відповідно до статті 83
Податкового кодексу України є
податковою інформацією, яку відповідач
правомірно використав при проведенні
перевірки та відповідно до якої зробив
висновки при складанні акта перевірки
приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» від 28 листопада 2013
року за № 148/22-0/31393258. У зв'язку з
отриманням вищевказаних актів
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
на адресу позивача відповідачем був
направлений запит від 18 жовтня 2013 року
№ 4952/10/22-010, в якому зазначалось про
необхідність надання письмових
пояснень та їх документального
підтвердження з питань
фінансово-господарських відносин із
зазначеним контрагентом. На зазначений
запит позивачем відповідно до листа
від 01 листопада 2013 року № 2882/37 були
надані пояснення з приводу
фінансово-господарських відносин із
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» та,
незважаючи на чітко визначений у
запиті перелік необхідних документів,
позивачем були надані лише реєстр
податкових накладних, копії податкових
накладних, копії видаткових накладних,
копії товарно-транспортних накладних,
чим порушені вимоги пункту 73.3 статті 73
Податкового кодексу України. Оскільки
на запит відповідача для підтвердження
здійснення господарських операцій із
контрагентом товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» позивачем
не були надані всі документи, які були
визначені у письмовому запиті, що
ставить під сумнів реальність
здійснення господарських операцій між
підприємствами, відповідачем було
прийнято рішення про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки, яке оформлено наказом від 11
листопада 2013 року № 215 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПрАТ «СНВО «Імпульс», копію
якого разом із повідомленням про
проведення перевірки від 11 листопада
2013 року № 61 вручено представнику
позивача. За результатами проведеної
перевірки відповідачем був складений
акт від 28 листопада 2013 року № 148/22-0/31393258
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» з питань повноти
нарахування податку на додану вартість
по взаємовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Проксис»
за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня
2012 року», відповідно до якого
встановлені порушення позивачем
пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого приватним акціонерним
товариством «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 22152827,78 грн.

Також, відповідач вказав, що на
письмовий запит контролюючого органу
від 18 жовтня 2013 року № 4952/10/22-010
позивачем не було надано жодного
договору на поставку товару від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» до
приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс». При цьому у
податкових накладних, наданих до
перевірки, у рядку «вид договору» були
зазначені номери та дати різних
договорів. Разом із запереченнями на
акт перевірки позивачем було надано
копію договору від 10 серпня 2010 року №
10-08/МТО, умовами якого передбачено, що
поставка товару здійснюється згідно
рахунків-фактур або по вимозі покупця
відповідно до специфікацій. Відповідно
до вимог цього договору специфікації
та рахунки-фактури є невід'ємною
частиною даного договору. Але, фактично
до перевірки не було надано жодної
специфікації до зазначеного договору
та жодного рахунку-фактури, що не дає
можливості дослідити номенклатуру
товару, отриману згідно зазначеного
договору, його кількість, вартість та
терміни поставки. Також, умовами
договору вимагається чітке оформлення
відвантажувальних, розрахункових та
супроводжувальних документів, які
посвідчують якість та комплектність
товару, який постачається (паспорт,
формуляр, сертифікат походження,
сертифікат відповідності). До
матеріалів перевірки не було надано
жодного документу, що підтверджує
якість та комплектність товару, який
поставлявся (паспорт, сертифікат
походження, сертифікат відповідності),
що суперечить вимогам статті 662
Цивільного кодексу України та
укладеного договору. Крім того, у
наданих позивачем до перевірки
товарно-транспортних накладних
відсутні данні про номер подорожнього
листа, який згідно наказу Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№ 363 «Про затвердження Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні» є первинним
документом про облік вантажних
автомобільних перевезень, що всебічно
характеризує роботу автомобіля і водія
з моменту їх виїзду з
автотранспортного підприємства і до
повернення на підприємство. Також,
позивачем до перевірки та під час
розгляду заперечень не були надані
первинні документи, що підтверджують
оприбуткування отриманого товару на
склад, журнал обліку довіреностей,
тощо. Стосовно наданих із
запереченнями на акт перевірки
договорів на поставку продукції від
приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
відповідач зазначив, що вони не можуть
бути доказом того, що при виробництві
зазначеної продукції використовувався
товар, отриманий саме від товариства з
обмеженою відповідальністю «Проксис»,
оскільки згідно отриманої інформації
не підтверджено реальність здійснення
господарських операцій. В порушення
норм пунктів 44.1 і 44.6 статті 44
Податкового кодексу України позивачем,
як до перевірки, так і разом із
запереченнями на акт перевірки, не були
надані первинні документи, які б
підтвердили взаємовідносини із
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» та дані,
відображені в податковій звітності.

Таким чином, резюмує відповідач, дані,
відображені у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
перевіряємий період, не підтверджено,
позивачем занижено податок на додану
вартість на загальну суму 22152827,78 грн., а
відповідачем правомірно винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 12 грудня 2013
року № .

У судовому засіданні представник
відповідача проти адміністративного
позову заперечував, просив відмовити у
його задоволенні повністю, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
письмових запереченнях від 09 січня 2014
року № 115/10/10-013.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено під час судового розгляду,
приватне акціонерне товариство
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» є юридичною
особою, зареєстроване виконавчим
комітетом Сєвєродонецької міської
ради Луганської області 23 квітня 2001
року (включення відомостей про
юридичну особу до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - 22 липня 2005 року за №
1 001103), про що свідчить виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців від
13 листопада 2013 року серія АВ
№ 204619, та діє за статутом (том 1, арк.
справи 18-22, 23).

Як платник податків приватне
акціонерне товариство «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
перебуває на обліку у Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, про що свідчить
довідка про взяття на облік платника
податків від 19 вересня 2011 року за №
112/29-011 (том 1, арк. справи 26).

Відповідно до вимог Закону України від
03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (який був чинним до
01 січня 2011 року) приватне акціонерне
товариство «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
зареєстровано платником податку на
додану вартість з присвоєнням
індивідуального податкового номеру
платника податку на додану вартість -
11, про що свідчить свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 22 червня 2011 року № 100341675
(том 1, арк. справи 27).

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, статтею 79 Податкового кодексу
України на підставі наказу від 11
листопада 2013 року за № 215 посадовою
особою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - головним
державним ревізором-інспектором
відділу податкового супроводження
підприємств житлово-комунального
господарства та газозабезпечення
Комковою Л.І., у період з 12 листопада 2013
року по 25 листопада 2013 року проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання
«Імпульс», , з питань
повноти нарахування податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис», , за період з 01 січня 2012 року по 31
жовтня 2012 року, за результатами якої
складено акт від 28 листопада 2013 року №
148/22-0/31393258 (том 15, арк. справи 217, 218-238).

При проведенні позапланової невиїзної
документальної перевірки приватного
акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» з питань повноти
нарахування податку на додану вартість
по взаємовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Проксис»,
, за період з 01 січня 2012
року по 31 жовтня 2012 року
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів дотримані вимоги пункту 79.2
статті 79 Податкового кодексу України -
представнику платника податків
вручені нарочним під розписку копії
наказу від 11 листопада 2013 року за № 215
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення від 11
листопада 2013 року № 61 про дату початку
та місце проведення такої перевірки
(том 15, арк. справи 216).

Згідно із актом від 28 листопада 2013 року
№ 148/22-0/31393258 документальною
позаплановою невиїзною перевіркою
встановлено порушення пункту 198.1,
пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 22152827,78
грн., у тому числі у березні 2012 року в
сумі 2041253,43 грн., квітні 2012 року в сумі
1304710,30 грн., травні 2012 року в сумі
2715363,13 грн., червні 2012 року в сумі 35313,60
грн., липні 2012 року в сумі 7831518,11
грн., серпні 2012 року в сумі 8075221,68 грн.,
жовтні 2012 року в сумі 51544,00 грн.,
листопаді 2012 року в сумі 38599,87 грн.,
березні 2013 року в сумі 432,33 грн., червні
2013 року в сумі 53871,33 грн., серпні 2013 року
в сумі 5000,00 грн. (том 15, арк. справи 238).

Висновок про заниження приватним
акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» податку на додану
вартість на загальну суму 22152827,78 грн.
вмотивований завищенням платником
податків податкового кредиту на
зазначену суму у зв'язку з тим, що
приватним акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» отримано
податкові та видаткові накладні від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» без мети
реального настання правових наслідків,
про що свідчить податкова інформація,
яка міститься акті Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 06 вересня 2013
року за № 1041/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю «Авеста
Трейд» за період з 01 січня 2012 року по 31
липня 2012 року, приватним підприємством
«Стройторг-Т» за період з 01 лютого 2012
року по 31 травня 2012 року, товариством з
обмеженою відповідальністю «Века»
Груп» за період з 01 квітня 2012 року по 30
квітня 2012 року» та акті Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 24 вересня 2013
року за № 1266/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Консалтингова група «Стратегії і
технології» за період липень, серпень,
жовтень 2012 року». Відсутність
відповідно до закону правових
наслідків за таким правочином означає
відсутність будь-яких господарських
операцій, здійснених на його виконання
з точки зору їх впливу на стан
податкового обліку сторін цього
правочину (том 15, арк. справи 236 на
звороті, 237).

На підставі акта документальної
позапланової невиїзної перевірки від 28
листопада 2013 року № 148/22-0/31393258
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58,
підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20,
підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78,
статтею 79 Податкового кодексу України
винесено податкове
повідомлення-рішення від 12 грудня 2013
року № про збільшення приватному
акціонерному товариству
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 33229240,50 грн., у тому
числі 22152827,00 грн. - за основним платежем,
11076413,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) (том 1, арк. справи
116).

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у
податковому повідомленні-рішенні від 12
грудня 2013 року № визначені на
підставі абзацу 4 пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у розмірі
50 відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання, оскільки
приватному акціонерному товариству
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» податковим
повідомленням-рішенням від 16 березня
2012 року № , яке згідно наданих у
судовому засіданні пояснень
представників сторін не оскаржувалось
платником податків та сплачено у
повному обсязі, на підставі акта
позапланової виїзної документальної
перевірки від 12 березня 2012 року №
86/08-4/31393258 визначались грошові
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» (том 15, арк. справи 176,
177-188).

За результатами судового розгляду
справи суд прийшов до висновку, що
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 12 грудня 2013 року №
про збільшення приватному
акціонерному товариству
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 33229240,50 грн., у тому
числі 22152827,00 грн. - за основним платежем,
11076413,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, з огляду
на нижчевикладене.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону
України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(частина 2 статті 9 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно пункту 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№ 168/704, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (пункт 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704).

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності із статтею 198
Податкового кодексу України:

- право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (пункт 198.1);

- датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2);

- податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду
(пункт 198.3);

- якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (пункт 198.4);

- не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
яка згідно з пунктом 201.6 статті 201
Податкового кодексу України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час судового
розгляду, між приватним акціонерним
товариством «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» укладений
договір від 10 серпня 2010 року № 10-08/МТО
на постачання промислових робочих
станцій, комплектуючих виробів,
запасних частин та приладдя для їх
виробництва та модернізації (том 3, арк.
справи 44-47).

Здійснення господарсько-правових
відносин приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
з товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» за
договором постачання від 10 серпня 2010
року № 10-08/МТО підтверджується
матеріалами справи - податковими
накладними, які включені до реєстрів
отриманих податкових накладних за
березень-серпень 2012 року,
жовтень-листопад 2012 року, березень 2013
року, червень 2013 року, серпень 2013 року,
рахунками на оплату, видатковими
накладними та прибутковими ордерами
(том 2, арк. справи 15-22, 34-41, 56-68, 81-85, 106-127,
143-157, 172-179, 194-202, 213-215, 231-241; том 3, арк.
справи 17-43, 48-250; том 4, арк. справи 1-250; том
5, арк. справи 1-250; том 6, арк. справи 1-250;
том 7, арк. справи 1-250; том 8, арк. справи
1-250; том 9, арк. справи 1-250; том 10, арк.
справи 1-250; том 11, арк. справи 1-89).

Транспортування товарно-матеріальних
цінностей від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» до
приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» підтверджено
товарно-транспортними накладними,
перевезення товару здійснювалось на
підставі договору від 23 січня 2012 року №
41 про перевезення вантажів
автомобільним транспортом у місцевому
та міжміському сполученні, який
укладений між приватним акціонерним
товариством «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5,
та договору від 23 січня 2012 року № 42 про
перевезення вантажів автомобільним
транспортом у місцевому та міжміському
сполученні, який укладений між
приватним акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» і фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_6 (том 12, арк. справи
219-250; том 13, арк. справи 1-5, 6-9, 10-13).

Оплата позивачем отриманих від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис»
товарно-матеріальних цінностей
підтверджена банківськими виписками
та картками субрахунку 631 «Розрахунки з
вітчизняними постачальниками» рахунку
63 бухгалтерського обліку «Розрахунки з
постачальниками та підрядниками» по
контрагенту - товариству з обмеженою
відповідальністю «Проксис» за період з
01 січня 2012 року по 31 серпня 2012 року і за
період з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада
2012 року (том 11, арк. справи 90-146, 147-250; том
12, арк. справи 1-16, 17, 18-185).

Сума податку на додану вартість по
господарсько-правовим відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» згідно
додатку 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» та реєстрів
отриманих податкових накладних
включена позивачем до складу
податкового кредиту у березні 2012 року в
сумі 2041253,43 грн., квітні 2012 року в сумі
1304710,30 грн., травні 2012 року в сумі
2715363,13 грн., червні 2012 року в сумі 35313,60
грн., липні 2012 року в сумі 7831518,11
грн., серпні 2012 року в сумі 8075221,68 грн.,
жовтні 2012 року в сумі 51544,00 грн.,
листопаді 2012 року в сумі 38599,87 грн.,
березні 2013 року в сумі 432,33 грн., червні
2013 року в сумі 53871,33 грн., серпні 2013 року
в сумі 5000,00 грн. (том 2, арк. справи 1-250;
том 3, арк. справи 1-43).

Отримані від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис»
товарно-матеріальні цінності
використані позивачем в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а саме з них
було виготовлено спеціалізоване
обладнання для атомних електростанцій,
яке в подальшому реалізовано
державному підприємству «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом», про що свідчать договори
з додатковими угодами та
специфікаціями, накладні,
товарно-транспортні накладні, акти
приймання-передачі
товарно-матеріальних цінностей,
сертифікати відповідності,
лімітно-забірні картки на списання
товарно-матеріальних цінностей, вимоги
на отримання товарно-матеріальних
цінностей (том 13, арк. справи 14-250; том 14,
арк. справи 1-250; том 15, арк. справи 1-154).

Зазначення у податкових накладних,
отриманих приватним акціонерним
товариством «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис», в графі
«Вид цивільно-правового договору» -
«договір поставки» з вказанням дати та
номеру видаткової накладної/рахунку на
оплату, не є тим недоліком, який
позбавляє платника податків права на
нарахування податкового кредиту,
оскільки неналежним чином оформлена
податкова накладна не може бути
підставою для нарахування податкового
кредиту тільки при наявності фактів, що
ставлять під сумнів реальність наданої
послуги.

Зазначена правова позиція, висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 21 січня 2011 року за наслідками
розгляду за винятковими обставинами у
зв'язку з наявністю підстави,
встановленої пунктом 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України, - неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
справи за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «СІБ» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.
Луганська про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Згідно із частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки в ході судового розгляду
справи знайшла своє підтвердження
реальність фінансово-господарських
операцій приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
з товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» за
договором постачання від 10 серпня 2010
року № 10-08/МТО податкові накладні,
отримані приватним акціонерним
товариством «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
від товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис», є
підставою для включення позивачем сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту у березні 2012 року в
сумі 2041253,43 грн., квітні 2012 року в сумі
1304710,30 грн., травні 2012 року в сумі 2715363,13
грн., червні 2012 року в сумі 35313,60 грн.,
липні 2012 року в сумі 7831518,11 грн., серпні
2012 року в сумі 8075221,68 грн., жовтні 2012 року
в сумі 51544,00 грн., листопаді 2012
року в сумі 38599,87 грн., березні 2013 року в
сумі 432,33 грн., червні 2013 року в сумі 53871,33
грн., серпні 2013 року в сумі 5000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем
податковий кредит з податку на додану
вартість у березні 2012 року в сумі 2041253,43
грн., квітні 2012 року в сумі 1304710,30 грн.,
травні 2012 року в сумі 2715363,13 грн., червні
2012 року в сумі 35313,60 грн., липні 2012 року в
сумі 7831518,11 грн., серпні 2012 року в сумі
8075221,68 грн., жовтні 2012 року в сумі
51544,00 грн., листопаді 2012 року в сумі 38599,87
грн., березні 2013 року в сумі 432,33 грн.,
червні 2013 року в сумі 53871,33 грн., серпні
2013 року в сумі 5000,00 грн. по
фінансово-господарським відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» сформовано
з дотриманням вимог Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим у
відповідача відсутні правові підстави
для збільшення приватному
акціонерному товариству
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» за основним платежем
в сумі 22152827,00 грн., що, в свою чергу,
свідчить про відсутність підстав для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 11076413,50 грн.

Висновки відповідача про відсутність
реальності здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом - товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис»,
ґрунтуються виключно на висновках акта
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 06
вересня 2013 року за № 1041/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю «Авеста
Трейд» за період з 01 січня 2012 року по 31
липня 2012 року, приватним підприємством
«Стройторг-Т» за період з 01 лютого 2012
року по 31 травня 2012 року, товариством з
обмеженою відповідальністю «Века»
Груп» за період з 01 квітня 2012 року по 30
квітня 2012 року» та акта Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 24 вересня 2013
року за № 1266/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Консалтингова група «Стратегії і
технології» за період липень, серпень,
жовтень 2012 року» (том 15, арк. справи 189-205,
206-213).

Проте, посилання відповідача на
висновки акта Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 06 вересня 2013 року за №
1041/26-55-22-07/33101280 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю «Авеста
Трейд» за період з 01 січня 2012 року по 31
липня 2012 року, приватним підприємством
«Стройторг-Т» за період з 01 лютого 2012
року по 31 травня 2012 року, товариством з
обмеженою відповідальністю «Века»
Груп» за період з 01 квітня 2012 року по 30
квітня 2012 року» та акта Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 24 вересня 2013
року за № 1266/26-55-22-07/33101280 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Консалтингова група «Стратегії і
технології» за період липень, серпень,
жовтень 2012 року», як на доказ
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій між приватним
акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Проксис»,
суд вважає безпідставними та
необґрунтованими з огляду на
нижчевикладене.

По-перше, в самих актах зазначено, що
проведення зустрічних звірок мало
відбутись з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Авеста Трейд»,
приватним підприємством «Стройторг-Т»,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Века» Груп» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Консалтингова група
«Стратегії і технології». При цьому, в
зазначених актах вказано, що перевірку
проведено за результатами аналізу
даних автоматизованої інформаційної
системи «Податковий блок». Тобто,
об'єктом дослідження вказаної
перевірки не були взаємовідносини
товариства з обмеженою
відповідальністю «Проксис» з
приватним акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс», а тому і
дослідження первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
в рамках проведеної звірки
контролюючим органом не могло
здійснюватись, внаслідок чого висновки
про недійсність укладеного приватним
акціонерним товариством
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» правочину з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проксис» є лише
припущеннями, які нічим не
підтверджені.

По-друге, порушення податкового
законодавства з боку контрагента
платника податків не може автоматично
свідчити про наявність порушень
податкового законодавства саме з боку
позивача без підтвердження належними
та допустимими доказами, а отже, не може
тягнути за собою настання негативних
наслідків для нього.

Відповідачем суду не надано доказів
порушення правил бухгалтерського та
податкового обліку саме позивачем.
Натомість позивачем документально
підтверджено реальність здійснених
господарських операцій з товариством з
обмеженою відповідальністю «Проксис».

Також суд вважає безпідставними та
необґрунтованими посилання
відповідача на не підтвердження між
позивачем та його контрагентом
господарських операцій, що є по своїй
суті нікчемністю укладеного правочину,
і, в свою чергу, не створює юридичних
наслідків. Зазначені доводи є нічим
іншим як припущеннями відповідача, які
нічим не підтверджені. Жодним
нормативно-правовим актом не визначено
право контролюючого органу самостійно
надавати оцінку укладеним (вчиненим)
договорам з визначенням їх нікчемними,
недійсними з застосуванням
відповідних наслідків внаслідок
вчинення таких правочинів. Висновки
контролюючого органу в даному випадку
є передчасними.

Крім того, суд звертає увагу, що у
випадку, якщо контролюючий орган
вважає, що в даному випадку мало місце
недійсність (що за своєю суттю має
ознаки фіктивного правочину) або
нікчемність правочину, між суб'єктами
господарювання метою яких було
заволодіння коштами держави шляхом
ухилення від сплати податків
(безпідставне формування та заниження
сплати відповідного податку) до
бюджету, тобто фактично має місце
суспільне-небезпечне діяння, то
контролюючий орган має право на
вирішення такого питання в межах
кримінального,
кримінально-процесуального
законодавства. Суду будь-яких судових
рішень (вироків, можливих постанов суду
про закінчення кримінального
переслідування з нереабілітуючих
обставин) не надано.

Суд, з урахуванням приписів частини 4
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України, які є
обов'язковими, вважає, що висновки
контролюючого органу про відсутність
між суб'єктами господарювання
господарських відносин, тобто про
наявну оспорювану нікчемність
правочинів без визнання такого
правочину в судовому порядку
недійсним, є безпідставними та
необґрунтованими. Законодавством
чітко визначено, що висновки про
наявність тих чи інших ознак
недійсності (нікчемності) правочинів
може зробити суд, таких повноважень
контролюючому органу законодавством
не надано.

Будь-які судові рішення з приводу
визнання недійсним правочину між
позивачем та його контрагентом або
встановлені судовим рішенням
наявності нікчемності правочину, з
застосуванням відповідних правових
наслідків, положень статей 207 та 208, 250
Господарського кодексу України, статті
203, 228 Цивільного кодексу України, які б
вказували на такий правочин, як на
недійсний або вчинений з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, порушує
публічний порядок, та надавали б право
контролюючому органу приймати
відповідне рішення, відсутні.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень, на якого частиною 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень, не
довів суду правомірності своїх рішень,
що є підставою для задоволення
адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до частини 1 статті 98
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вирішує питання щодо
судових витрат у постанові суду або
ухвалою.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України від 06 грудня 2012
року № 5515-VI «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» установлено на 2013
рік мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 1 січня - 1147,00
гривні.

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру підпунктом 1 пункту 3 частини
2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011
року № 3674-VI «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору у
розмірі 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат.

З огляду на розмір мінімальної
заробітної плати з 01 січня 2013 року,
встановленої статтею 8 Закону України
від 06 грудня 2012 року № 5515-VI «Про
Державний бюджет України на 2013 рік», за
подання до адміністративного суду
після 23 жовтня 2013 року позовної заяви
майнового характеру встановлена
ставка судового збору у розмірі 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1720,50 грн. та не більше 4588,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Враховуючи вищезазначені положення
Кодексу адміністративного судочинства
України та Закону України від 08 липня
2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», а
також те, що позивачем при зверненні до
суду з позовом майнового характеру
було сплачено судовий збір в сумі 487,20
грн., з Державного бюджету України на
користь приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
підлягає стягненню судовий збір за
подання позовної заяви майнового
характеру в сумі 487,20 грн., з яких 455,80
грн. - 10 відсотків розміру ставки
судового збору, 28,40 грн. - переплачена
сума судового збору.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 17 січня 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 22 січня 2014 року, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 грудня 2013
року № задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 12 грудня 2013 року №
про збільшення приватному
акціонерному товариству
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 33229240,50 грн., у тому
числі 22152827,00 грн. - за основним платежем,
11076413,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
(ідентифікаційний код 31393258,
місцезнаходження: 93400, Луганська
область, м. Сєвєродонецьк, пл. Перемоги,
буд. 2) судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 22 січня 2014 року.

Суддя
Т.І. Чернявська