Справа № 802/3623/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/3623/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:Жданкіна Н.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Сушка О.О.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3: ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_3:
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_6 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_5,
третя особа з самостійними вимогами -
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача - Державна
реєстраційна служба Ладижинського
міського управління юстиції, про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення щодо реєстрації
нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_5,
третя особа з самостійними вимогами -
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача - Державна
реєстраційна служба Ладижинського
міського управління юстиції, про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення щодо реєстрації
нерухомого майна.

Вінницький окружний адміністративний
суд постановою від 19 листопада 2013 року
адміністративний позов задовольнив
частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційних скарг, у зв'язку з чим
просив залишити їх без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Третя особа - ОСОБА_3 та його
представник в судовому засіданні
підтримали вимоги поданої третьої
особою апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Відповідач та представник третьої
особи - Державної реєстраційної служби
Ладижинського міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явились, надіславши до суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги необхідно задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції скасувати в частині з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, Вінницьким окружним
адміністративним судом вставлено, що
ОСОБА_7 на праві приватної власності
належав будинок АДРЕСА_1, з надвірними
будівлями та прибудовами, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 24.01.2006
року (том 1, а. с.21)

В подальшому, між позивачем та ОСОБА_3 25
січня 2006 року укладено договір позики
грошей (том 1, а. с. 24).

Відповідно до умов цього договору
ОСОБА_3 як "Позикодавець" та ОСОБА_6
"Позичальник" домовились про передачу у
власність Позичальника грошей в сумі
353500 грн., що на день передачі
еквівалентно відповідало сумі 70000
доларів США (п. 1 Договору).

Згідно із п.2 абз. б договору сторони за
цим договором домовилися про те, що
остаточний розрахунок щодо повернення
суми позики має бути здійснено не
пізніше 25 січня 2009 року.

Разом із тим, в забезпечення
зобов'язання договору позики, між
позивачем та ОСОБА_3 25.01.2006 року був
укладений договір іпотеки. (том 1, а. с.
25-26).

Відповідно до п.1 Договору іпотеки цим
договором забезпечується виконання
зобов'язання, що виникло у Іпотекодавця
(ОСОБА_6.) на підставі договору позики
від 25 січня 2006 року, укладеного ним і
Іпотекодержателем (ОСОБА_3.) у простій
письмовій формі на суму 353500 грн. зі
строком повернення боргу до 25.01.2009 року.

Як вбачається із Договору іпотеки,
предметом іпотеки став належний
позивачу житловий будинок АДРЕСА_1. (п. 2
Договору іпотеки).

В подальшому, у зв'язку із невиконанням
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором
позики, ОСОБА_3 звернувся з позовом до
Ладижинського міського суду
Вінницької області до ОСОБА_6 про
стягнення коштів та звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи,
31.03.2013 року Ладижинським міським судом
Вінницької області у цивільній справі
№ 2-37/11 винесено рішення про звернення
стягнення на цілий житловий будинок
АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 року в межах суми в розмірі 491934,62
грн.

Відповідно до ухвали апеляційного суду
Вінницької області від 21.07.2011 року
рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 31 березня 2011
року залишено без змін.

У серпні 2013 року державним
реєстратором Державної реєстраційної
служби України ОСОБА_5 винесено рішення
від 14.08.2013 року за індексним номером
4996825, яким зареєстровано право
власності за громадянином ОСОБА_3 на
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 31.03.2013 року

Позивач, вважаючи вищезазначене
рішення відповідача незаконним та
протиправним, звернувся з позовом до
суду.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням суду, на підставі якого було
зареєстровано право власності за
ОСОБА_3, не встановлено перехід права
власності на предмет іпотеки, а лише
визначено спосіб задоволення грошових
вимог іпотекодержателя. У результаті
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав у
відповідному розділі Державного
реєстру прав державний реєстратор
робить відмітку про скасування
державної реєстрації прав.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів частково не
погоджується з висновком суду першої
інстанції по суті спору, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Оскільки
відповідачем та третьою особою
оскаржується рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог, апеляційний суд надає
оцінку оскаржуваному рішенню лише в
цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі:1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від
22.06.2011 року, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

01.08.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Державної реєстраційної служби із
заявою про проведення державної
реєстрації права власності на житловий
будинок. Крім заяви, ОСОБА_3 разом з
іншими необхідними документами, подав,
зокрема, договір іпотеки від 25.01.2006р.,
та рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 31.03.2013р. у справі
№2-37/11 з ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 21.07.2011 року (том
1, а. с. 118-224).

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_5, розглянувши подані
третьою особою документи, прийняв
рішення про державну реєстрацію прав,
зазначивши в якості підстави
виникнення права власності рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області №2-37/11 від 31.03.2011
року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області №22ц-1454-2011 від 21.07.2011
року.

Вказані обставини підтверджуються
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та не
заперечується особами, що беруть
участь у справі (том 1, а. с. 11).

Разом з тим, рішенням Ладижинського
міського суду Вінницької області 31.03.2011
р. у цивільній справі № 2-37/11, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 21.07.2011 року, лише
звернено стягнення на цілий житловий
будинок АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 року в межах суми в розмірі 491934,62
грн.

Відповідно до вказаного рішення суду,
на підставі якого відповідачем було
зареєстровано право власності за
ОСОБА_3, не встановлено перехід права
власності на предмет іпотеки, а лише
визначено спосіб задоволення грошових
вимог іпотекодержателя.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
рішення державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_5 від 14.08.2013 року
індексний номер 4996825, яким
зареєстровано право власності за
ОСОБА_3 на житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що
державним реєстратором при винесенні
оскарженого рішення було допущено
технічну помилку.

Так, відповідач у своїх запереченнях на
адміністративний позов вказує, що
здійснив державну реєстрацію переходу
права власності на підставі рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області, посилаючись на ст.
33 Закону України "Про іпотеку".

Крім того, станом на час розгляду
справи в суді, як слідує з пояснень
третьої особи - ОСОБА_8 та доданого ним
до апеляційної скарги витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, технічна помилка,
допущена державним реєстратором, була
виправлена, в якості підстави
виникнення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 зазначено іпотечний
договір.

Враховуючи викладене, третя особа -
ОСОБА_8 погодився з рішенням суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні його позовних вимог та не
оскаржував його в апеляційному
порядку.

Оцінюючи обґрунтованість винесеного
судом першої інстанції рішення, в
частині зобов'язання державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України внести запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_3 на житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
індексний номер 4996825 від 14.08.2013р.,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури визначає Порядок прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5.

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Згідно з п. 2.6 вказаного Порядку для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 2.10 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за результатами
розгляду заяви та документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
приймає рішення щодо внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав або рішення щодо відмови у
внесенні змін до записів, відмови у
внесенні записів про скасування
державної реєстрації прав, відмови у
скасуванні записів Державного реєстру
прав.

З аналізу вказаних норм слідує, що
чинним законодавством України
передбачено порядок внесення запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
на підставі рішення суду, який
передбачає, в тому числі, подання заяви
та відповідних документів, а також
прийняття державним реєстратором
рішення про внесення запису, або
відмову у його внесенні.

Оскільки позивачем заява про
скасування рішення про державну
реєстрацію прав державному
реєстратору не подавалась та
відповідне рішення державним
реєстратором не приймалось, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, на думку колегії суддів,
постанову суду першої інстанції в
частині про зобов'язання державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України внести запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_3 на житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
індексний номер 4996825 від 14.08.2013р.
необхідно скасувати з прийняттям в цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи в частині позовних вимог, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню в частині з прийняттям в цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, в іншій
частині рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_5, ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 19
листопада 2013 року скасувати в частині
про зобов'язання державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України внести запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_3 на житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
індексний номер 4996825 від 14.08.2013 р.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "29" січня 2014 р.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Сушко О.О.