Справа № 813/9677/13-а
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
о 16 год., 01 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд,
головуючий суддя Гавдик З.В., секретар
судового засідання Саковець Б.П.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за
позовом Дрогобицького міжрайонного
прокурора Львівської області, прокурор
- Бойко Н.І. (довіреність № 13-10-06/41-вих14
від 11.01.2014 року)до Урізької сільської
ради Дрогобицького району Львівській
області, представник - не прибувпро
визнання протиправним і скасування
рішення № 201 від 04.12.2013 року

Дрогобицький міжрайонний прокурор
Львівської області звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Урізької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення №
201 «Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні» від 04.12.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані вимогами
Конституції України, вимогами Закону
України «Про прокуратуру». Спірне
рішення є протиправними, оскільки
статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.03.2002 року, визначено
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, такі є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
України і законах України. Такої ж
правової позиції дотримувався
Конституційний Суд України у рішенні
від 16.04.2009 року.

До повноважень відповідача не
віднесено вирішення спірних питань в
тому числі щодо засудження дій,
створення координаційних груп, які
безпосередньо не пов'язані з
життєдіяльністю відповідної
територіальної громади, яку
представляє відповідач.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд
адміністративний позов задоволити
позов повністю.

Відповідач повідомлений належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи. Надав суду клопотання про
визнання позову, просив розглядати
справу без участі його представника.

Заслухавши обґрунтування прокурора,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:

04.12.2013 року Урізька сільська рада на 18
сесії шостого скликання прийняла
рішення за № 201 «Про суспільну ситуацію
в Україні», яким згідно Конституції
України та ст. 43 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
вирішено:

1. Засудити дії працівників
спецпідрозділу, котрі застосували силу
до мирних людей у ніч на 30.11.2013 року.

2. Підтримати рішення Дрогобицької
районної ради від 02.12.2013 року № 305 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

3. Створити місцеву координаційну
групу сприяння ініціативи жителів сіл
Уріж, Винники, Мокряни, Підмонастирок,
які мають бажання взяти участь у мирних
акціях у м. Києві.

4. Надіслати рішення в Верховну Раду
України, Адміністрацію Президента
України, Дрогобицьку районну раду.

5. Рішення оприлюднити на
інформаційному стенді сільської ради.

6. Контроль за виконанням даного
рішення покласти на голову постійної
комісії з питань депутатської
діяльності і етики дотримання
законодавства Мельникович Л.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
№ 280/97-ВР від 21.05.1997 року, із змінами і
доповненнями, Законом України «Про
прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, із
змінами і доповненнями, Європейської
хартії місцевого самоврядування,
ратифікованою Україною 15.07.1997 року, КАС
України.

Згідно ст. 7 Конституції України, в
Україні визнається і гарантується
місцеве самоврядування.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Статтею ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
законодавцем встановлено перелік
питань (виключна компетенція
сільських, селищних, міських рад), які
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно ст. 73 цього ж Закону, акти ради,
сільського, селищного, міського голови,
голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Згідно ст. 3 Європейської хартії
місцевого самоврядування, місцеве
самоврядування означає право і
спроможність органів місцевого
самоврядування в межах закону
здійснювати регулювання і управління
суттєвою часткою суспільних справ, які
належать до їхньої компетенції, в
інтересах місцевого населення.

Згідно ст. 4 цієї ж Хартії, головні
повноваження і функції місцевих
властей визначаються конституцією або
законом. Однак це положення не
перешкоджає наділенню місцевих
властей повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Важливою ознакою демократичного
устрою держави, складовою її
конституційного ладу є місцеве
самоврядування, яке визнається і
гарантується на конституційному рівні
та є однією із форм здійснення
народовладдя.

Суд звертає увагу на те, що Україна є
демократичною, правовою державою, в
якій визнається і гарантується місцеве
самоврядування, що є правом
територіальної громади в тому числі
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Територіальна
громада здійснює місцеве
самоврядування в порядку,
встановленому законом, безпосередньо
або через органи місцевого
самоврядування, які в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, що є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Конституційне призначення місцевого
самоврядування полягає у праві
територіальних громад як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування (ради та їх
виконавчі органи) самостійно
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України.

Органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Спірне рішення не узгоджується із
межами повноважень відповідача згідно
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». Європейської хартії
місцевого самоврядування.

Місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Статтею 4 Європейської хартії
місцевого самоврядування, визначено,
що головні повноваження і функції
місцевих властей визначаються
конституцією або законом та це не
перешкоджає наділенню місцевих
властей повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону.

Відповідач не надав суду жодних
належних та допустимих доказів, якою
нормою конституції чи закону його
наділено повноваженнями приймати
спірне рішення, в тому числі щодо
засудження дій працівників
спецпідрозділів, створення
координаційних груп, які безпосередньо
не пов'язані з життєдіяльністю
відповідної територіальної громади,
яку представляє відповідач.

Спірне рішення також не узгоджується
із ст. 3 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка передбачає, що
органи місцевого самоврядування
повинні діяти в рамках закону.

Судом враховуються обґрунтування
прокурором позовних вимог щодо
визнання протиправним і скасування
спірного рішення, оскільки питання, які
вирішив відповідач у цьому ж рішенні
згідно Конституції України, Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а також Європейської хартії
місцевого самоврядування не належать
до повноважень відповідача. Спірне
рішення прийнято не на підставі, не в
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачені згаданими нормами,
оскільки законодавцем визначено
перелік питань, які включені у виключну
компетенцію відповідача і вирішуються
на пленарних засіданнях.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 162
КАС України, позовні вимоги прокурора
про визнання протиправним і скасування
рішення Урізької сільської ради від
04.12.2013 року № 201 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» підлягають задоволенню
повністю.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Відповідачем
не надано належних та допустимих
доказів правомірності спірного
рішення.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Правила ст. 94 КАС України про розподіл
судових витрат не застосовується.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити
повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення Урізької сільської ради
Дрогобицького району Львівській
області № 201 від 04.12.2013 року «Про
суспільно - політичну ситуацію в
Україні».

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному
обсязі 03.02.2014 року.

Суддя
Гавдик
З.В.