Справа № 814/208/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

24.01.2014
Справа № 814/208/14

м. Миколаїв

12:45

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О.М.,

представника позивача: ІващенкоА.В.,

представника відповідача: Черних О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за поданням:Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Дзержинського, 18, м. Первомайськ,
Миколаївська область, 55213 до
відповідача:Приватного підприємства
«Євродор», вул. Мельнична, 22, корп. «А»,
смт. Доманівка, Доманівський район,
Миколаївська область, 56401
про:підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
відповідача, Керуючись статтями 11,
71, 158 - 163, 167, 1833, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
порядку, передбаченому статтями 1833, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення або з дня отримання копії
постанови у випадках, встановлених
статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.В. Птичкіна

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2014
Справа № 814/208/14

м. Миколаїв

12:45

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О.М.,

представника позивача: ІващенкоА.В.,

представника відповідача: Черних О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за поданням:Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Дзержинського, 18, м. Первомайськ,
Миколаївської області, 55213 до
відповідача:Приватного підприємства
«Євродор», вул. Мельнична, 22, корп. «А»,
смт. Доманівка, Доманівський район,
Миколаївська область, 56401
про:підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
відповідача, в с т а н о в и в:

Первомайська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (надалі - ОДПІ або позивач)
звернулася до суду з поданням щодо
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків - Приватного
підприємства «Євродор» (надалі -
Підприємство або відповідач).

Підприємство подало письмові
заперечення проти подання (ар. с. 26-29).

24.01.2014 судом було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник ОДПІ
подання підтримала, представник
Підприємства просив у задоволенні
подання відмовити.

Відповідно до підпункту 2 частини 1
статті 1833 Кодексу адміністративного
судочинства України, провадження у
справах за зверненням органів доходів
і зборів при здійсненні ними
передбачених законом повноважень
здійснюється на підставі подання таких
органів щодо підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків.

Як вказано у пункті 94.10 статті 94
Податкового кодексу України, арешт на
майно може бути накладено рішенням
керівника контролюючого органу (його
заступника), обґрунтованість якого
протягом 96 годин має бути перевірена
судом.

Таким чином, завданням суду при
розгляді подання є перевірка
обґрунтованості рішення органу
доходів і зборів.

Судом встановлено, що начальник ОДПІ
прийняв рішення про застосування, на
підставі пункту 94.2 статті 94
Податкового кодексу України (відмова
від допуску посадових осіб
контролюючого органу), умовного
адміністративного арешту майна
Підприємства (ар. с. 17).

Суд зауважує, що у тексті рішення
наявні дві дати (17.01.2014 і 22.01.2014), що не
дає можливості встановити час
прийняття рішення.

Згідно з підпунктом 94.2.2 пункту 94.2
статті 94 Податкового кодексу України,
арешт майна може бути застосовано, якщо
платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб контролюючого органу.

Отже, застосування арешту є
правомірним за наявності у сукупності
двох умов:

наявність законних підстав для
проведення перевірки;

відмова платника податків від допуску
до перевірки посадових осіб
контролюючого органу.

Відповідно до наказу від 23.12.2013 № 610
(надалі - наказ № 610, ар. с. 11),
документальна позапланова виїзна
перевірка Підприємства «… з питань
дотримання вимог податкового
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. щодо
дотримання вимог податкового
валютного та іншого законодавства при
здійсненні господарських операцій з
ТОВ УФК «Тритон» …», мала
здійснюватися на підставі підпункту
78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового
кодексу України з 30.12.2013 по 10.01.2014.

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України (в
редакції, що була чинною в момент
видання наказу № 610), документальна
позапланова перевірка здійснюється,
якщо виявлено недостовірність даних,
що містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальне підтвердження на
письмовий запит контролюючого органу
протягом десяти робочих днів з дня
отримання запиту.

ОДПІ не надала доказів на
підтвердження виявлення
недостовірності показників декларацій
Підприємства (існування фактичних
обставин, з якими пов'язано проведення
документальної позапланової
перевірки).

В судовому засіданні представник
позивача пояснила, що таким доказом є
отриманий ОДПІ акт від 09.04.2013 №
266/2220/37797318 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ УФК «ТРИТОН»
(податковий номер 37797318) щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в обліку за період 01.04.2012 -
28.02.2013р.», що був складений ДПІ у
Московському районі м. Харкова (ар. с.
60-68).

На думку суду, у позивача не було
законних підстав для проведення
перевірки.

Як зазначено у пункті 73.5 статті 73
Податкового кодексу України, з метою
отримання податкової інформації
контролюючі органи мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 № 1232 був затверджений
Порядок проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
(надалі - Порядок проведення звірок).
Згідно з Порядком проведення звірок,
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань. З
метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
зборів даних. Зустрічна звірка може
бути проведена органом державної
податкової служби (ініціатором)
самостійно у разі, коли суб'єкт
господарювання перебуває на обліку в
тому ж органі державної податкової
служби, в якому перебуває платник
податків, або в межах одного населеного
пункту. Орган державної податкової
служби (виконавець), який проводить
зустрічну звірку, складає довідку за
наявності інформації, для отримання
якої надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження.

Таким чином, якби у випадку проведення
перевірки ТОВ УКФ «ТРИТОН» виникли
сумніви стосовно факту здійснення
операцій або було встановлено
існування розбіжностей у показниках
декларацій ТОВ УФК «ТРИТОН» (в частині
податкових зобов'язань) і Підприємства
(в частині податкового кредиту), ДПІ у
Московському районі м. Харкова
(ініціатор) мала би підстави для
направлення ОДПІ (виконавцю) запиту про
проведення зустрічної звірки
Підприємства. Відповідно, після
отримання такого запиту ОДПІ могла
здійснити зустрічну звірку
Підприємства.

Проте, всупереч нормам Податкового
кодексу України, ОДПІ використала
вищезгаданий акт, що був складений ДПІ
у Московському районі м. Харкова, як
підставу для ініціювання перевірки
Підприємства.

Проведення перевірки на підставі
підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України є можливим
також за умови, що платник податків не
надасть пояснення та їх документальне
підтвердження на письмовий запит
контролюючого органу.

ОДПІ надала копію запиту від 18.11.2013 №
1827/10/14-18-22 (ар. с. 55), яким Підприємству
було запропоновано подати «… належним
чином завірені копії бухгалтерських та
податкових документів, що
підтверджують отримання матеріалів,
робіт, послуг від ТОВ УФК «Тритон» … за
період жовтень, липень 2012р.». Запит
позивач обґрунтував підпунктом 5)
пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу
України.

Відповідно до цієї норми, письмовий
запит про подання інформації
надсилається платнику податків у разі
проведення зустрічної звірки.

Як вказано вище, ОДПІ не проводила
зустрічну звірку Підприємства.

Згідно з абзацом 2 пункту 78.4 статті 78
Податкового кодексу України, право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Доказів вручення під розписку
Підприємству копії наказу № 610 позивач
не надав.

Направлення позивачем Підприємству
листа від 25.12.2013 № 7033/10/14-08-22-01 (ар. с. 13) не
звільнило ОДПІ від встановленого
Податковим кодексом України обов'язку
щодо вручення копії наказу № 610.

На думку суду, ОДПІ не довела факт
відмови Підприємства від допуску до
перевірки посадових осіб
контролюючого органу.

По-перше, як вказано вище, позивач не
довів, що платник податків був
повідомлений про те, що перевірка має
проводитися в період з 30.12.2013 по 10.01.2014.

По-друге, факт відсутності 10.01.2014
посадових осіб Підприємства за
податковою адресою (і, взагалі, факт
зачинення відповідного приміщення) не
є фактом відмови посадових осіб
платника податків від допуску до
перевірки.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81
Податкового кодексу України, у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до пункту 1.8 Методичних
рекомендацій щодо порядку організації
та проведення перевірок платників
податків, затверджених наказом
Державної податкової служби України
від 14.04.2011 № 213, у разі коли при
організації документальної планової
та позапланової або фактичної
перевірки встановлено відсутність
платника податків (посадових осіб
платника податків або його законних
(уповноважених) представників) за
місцезнаходженням (місцем проживання),
у той же день складається акт
(довільної форми) щодо не встановлення
місцезнаходження платника податків
(посадових осіб платника податків або
його законних (уповноважених)
представників).

При цьому підрозділом органу ДПС, який
встановив відсутність платника
податків (посадових осіб платника
податків або його законних
(уповноважених) представників) за
місцезнаходженням (місцем проживання),
не пізніше наступного робочого дня
після складання цього акта передається
підрозділу податкової міліції органу
ДПС, на обліку в якому перебуває
платник податків, запит на
встановлення місцезнаходження
платника податків.

Враховуючи це, посадова особа позивача
мала скласти акт щодо невстановлення
посадових осіб платника податків, а не
акт про відмову посадових осіб
платника податків від допуску до
перевірки.

Крім того, суд зауважує, що надані
позивачем на підтвердження
обґрунтованості прийнятого рішення
про застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків документи
викликають сумніви щодо їх доказової
сили.

Номер направлення на перевірку, що
вказаний в акті № 1/22/35685424 (ар. с. 15), не
співпадає з номером направлення (ар. с.
14).

З тексту акта № 1/22-35685424 неможливо
встановити, в який день посадова особа
позивача здійснила виїзд за податковою
адресою відповідача: 10.01.2014 чи 26.12.2013.

Акт був підписаний «Старшим ОУ ГОВ ДПІ
у Центральному районі Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області капітаном податкової міліції»,
при тому, що, відповідно до пункту 61.3
статті 61 Податкового кодексу України,
органи податкової міліції не можуть
брати безпосередньої участі у
проведенні перевірок, що здійснюються
контролюючими органами.

На підставі викладеного суд
дійшов висновку про те, що прийняте
позивачем рішення про застосування
умовного адміністративного арешту
майна Підприємства не є обґрунтованим,
тому підстави для задоволення подання
відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 158 - 163, 167,
1833, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
порядку, передбаченому статтями 1833, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення або з дня отримання копії
постанови у випадках, встановлених
статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В. В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до
статті160 КАС України

та підписана суддею 28 січня 2014 року