Справа № 2а-79821/11
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кошель
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Усенка В.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 22 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
області про зобов'язання перерахувати
пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області (далі -
відповідач) про зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії у
розмірах визначених ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 липня 2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивача є громадянином, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, має
відповідне посвідчення встановленого
зразка 4 категорії, а тому має право на
пільги, передбачені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», є
пенсіонером.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 4 категорії призначається у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
проводиться щомісячна доплата до
пенсії в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
постанов КМУ №1 від 03.01.2002 року, №836 від
26.07.1996р.,а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу
застосуванню підлягають статті 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказані постанови,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено право позивача на
отримання пенсії у відповідності до
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1,2,3,4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що
підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, а перерахунок
проводиться з дня встановлення цього
мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку пенсій виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з
частиною першою статті 28 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється в розмірі
визначеного законом про Держбюджет на
відповідний рік прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Жоден державний орган, в тому числі і
суд, не наділений повноваженнями
обмежувати або позбавляти позивача
права на отримання спірних виплат у
певному розмірі інакше, ніж шляхом
внесення змін до нормативно - правових
актів Верховною Радою України у
порядку та в спосіб, визначений чинним
законодавством України та відповідно
до правил ч. 2 ст. 19 Конституції України

Таким чином, колегія суддів звертає
увагу на те, що з самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, не є
строковими, а тому в даному випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на її перерахунок, при цьому
не вирішуючи питання щодо
правовідносин, які на момент ухвалення
рішення ще не виникли.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів приходить висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 22 липня 2011 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

В.Г. Усенко

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Усенко В.Г.