Справа № 821/1558/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

14 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1558/13-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Горшков В.М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Херсонського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів Державної служби з питань
інвалідів та ветеранів на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Херсонського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів Державної служби з питань
інвалідів та ветеранів до державного
підприємства "Цюрупинське
лісомисливське господарство" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року Херсонське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів Державної служби з питань
інвалідів та ветеранів (далі ОВ ФСЗІ
ДСзПІтаВ) звернулось до суду з позовом
до державного підприємства (далі ДП)
"Цюрупинське лісомисливське
господарство" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 45 666,92 грн. та пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 27,39 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що відповідач добровільно не
сплатив нараховані йому
адміністративно-господарські санкції
та пеню за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонського ОВ
ФСЗІ ДСзПІтаВ ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Херсонського ОВ
ФСЗІ ДСзПІтаВ, перевіривши законність
і обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем було
вжито усі передбачені чинним
законодавством заходи для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, а тому на нього не може бути
покладено відповідальність за
ненаправлення органами соціального
захисту населення необхідної
кількості інвалідів на підприємство
для працевлаштування та відсутність
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

В апеляційній скарзі Херсонського ОВ
ФСЗІ ДСзПІтаВ вказується, що рішення
суду першої інстанції є неправильним,
підлягає скасуванню з задоволенням
позовних вимог у повному обсязі,
оскільки відповідачем не сплачені
штрафні санкції у розмірі та порядку,
передбаченому ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" за невиконання у
2012 році нормативу створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
передбаченого ст. 19 цього Закону.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 Закону України від
21 березня 1991 року № 875-ХІІ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ) для
підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону №
875-ХІІ встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ (у
редакції до 18 березня 2006 року)
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-IV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість»зазначену статтю було
викладено в іншій редакції, а Закон №
875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом
якої пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вищезазначених вимог
законодавства відповідачем вживалися
усі можливі заходи по створенню
робочих місць для інвалідів, а саме:
протягом 2012 року до Цюрупинського
центру зайнятості, подавалися звіти
про наявність вакансій для інвалідів
по формі №10-ПІ, в яких у графі 15 було
вказано про можливість та потребу
працевлаштування інвалідів;
відповідно до змісту копії витягів із
газет "Наше місто Цюрупинськ" від 09
лютого 2012 року номер випуску 5 (049), від 29
листопада 2012 року номер випуску 46 (090),
"Цюрупинський блокнот" номер випусків
№9/2012, № 12/2012 ДП "Цюрупинське
лісомисливське господарство" подавало
оголошення про запрошення на роботу
інвалідів для робочої групи;
відповідачем розклеювалися об'яви на
дошках оголошень в селах та
безпосередньо в м. Цюрупинськ.

З матеріалів справи також вбачається,
що Цюрупинський районний центр
зайнятості надсилав людей з
інвалідністю для працевлаштування, але
вони відмовлялись.

У зв'язку з тим, що відповідачем вжито
усіх залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування. а також відсутність
у населених пунктах за місцем
знаходження підприємства достатньої
кількості інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція також була
висловлена і Верховним Судом України у
постановах від 20 червня 2011 року (справа
№21-60а11) та від 26 червня 2012 року (справа
№21-105а12).

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
Державної служби з питань інвалідів та
ветеранів залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв