Справа № 805/16441/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/16441/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/16441/13-а за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач просив визнати недійсним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 08.11.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку додану вартість
в сумі 129126 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 86084 грн., за штрафною
(фінансовою) санкцією в сумі 43042 грн.

В обґрунтування зазначив, що
первинними документами
бухгалтерського обліку
підтверджується реальне здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами. ТТН не є
документами первинного
бухгалтерського обліку та, крім того,
порушення ТОВ "ТРИЕСТ - ДОН" норм
чинного законодавства з питань
оподаткування не може нести для
позивача жодних негативних наслідків.
Тому податкове повідомлення-рішення
винесене відповідачем неправомірно.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення № від 08.11.2013 року.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Пролетарському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування зазначив, що товарно -
транспортні накладні, виписані
контрагентом позивача ТОВ "ТРИЕСТ -
ДОН", оформлені з порушенням норм
чинного законодавства, оскільки не
містять назви пунктів навантаження та
розвантаження, резервуарів, дати та
часу виїзду та прибуття, данні
подорожнього листа, об'єму, маси,
густини та температури нафтопродукту,
ПІБ та підписів водіїв. Водій ОСОБА_4,
зазначений у ТТН, в своїх поясненнях
податковому органу зазначав, що
транспортний засіб з д/н НОМЕР_2 не
орендував та перевезень на ньому не
здійснював. Автомобіль з державним
номером НОМЕР_4 та НОМЕР_5, зазначений у
товарно - транспортних накладних,
взагалі не зареєстрований в органах
ДАІ МВС України.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
перебуває на обліку в Єдиному
Державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців за номером
НОМЕР_3, місце проживання: 83492, АДРЕСА_1.

У період з 04.10.2013 року по 10.10.2013 року ДПІ
у Пролетарському районі м. Донецька
проведена позапланова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в ході взаємовідносин з
ТОВ "ТРИЕСТ - ДОН" за період з 01.07.2013 року
по 31.08.2013 року, за результатами якої
складений акт від 17.10.2013 року №
359/05-69-17-1/НОМЕР_3.

Під час перевірки податковий орган
дійшов висновку про порушення ФОП
ОСОБА_3: 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижена сума податку
на додану вартість на суму 86084 грн., в
тому числі у липні 2013 року на суму 74375
грн., у серпні 2013 року на суму 11709 грн.

На підставі акту перевірки
№359/05-69-17-1/НОМЕР_3 від 17.10.2013 року
податковою інспекцією 08.11.2013 винесено
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 129126 грн., у тому
числі за основним платежем 86084 грн., та
за штрафними санкціями 43042 грн.

Відповідно до підпункта 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143, з
урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Склад доходів при обчисленні об'єкта
оподаткування звітного періоду та дата
їх формування, визначені відповідно до
статті 137, на підставі документів,
зазначених у пункті 135.2 цієї статті.
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України
передбачено, що не включаются до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту зокрема
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлені правила
визначення податкового кредиту
звітного періоду. Пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
передбачено, що до податкового кредиту
не відносяться суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу. Пунктом
201.1 статті 201 Податкового кодексу
України встановлені обов'язкові
реквізити податкової накладної, тобто
об'єктивні вимоги до документа.

Положеннями ст.ст. 139, 198 Податкового
кодексу України передбачено, що до
складу валових витрат та податкового
кредиту включаються суми у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

28.05.2013 року ФОП ОСОБА_3 (покупець) уклав
з ТОВ "ТРИЕСТ - ДОН" (постачальник)
договір поставки № 15Д, предметом якого
визначено, що постачальник
зобов'язується постачати
нафтопродукти, якість яких повинна
відповідати ТУ та державним стандартам
(а.с. 22 - 23).

Згідно п. 2.4 договору поставка товару
здійснюється транспортом
постачальника.

Фактичне виконання умов договорів на
надання транспортних послуг
підтверджене приєднаними до
матеріалів справи видатковими
накладними, товарно - транспортними
накладними, рахунками, оплата товару
підтверджена виписками банку ( а.с. 24 -
36, 50 - 62, 63 - 75, 84 - 89).

ТОВ "ТРИЕСТ - ДОН" на адресу ФОП ОСОБА_3
виписані податкові накладні (а.с. 37 - 49).

Суми податку на додану вартість
включені ФОП ОСОБА_3 до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за липень - серпень 2013 року
(а.с. 90 - 99).

Тобто, отримавши податкові накладні
від ТОВ "ТРИЕСТ - ДОН" згідно договору
від 28.05.2013 року № 15Д, у позивача виникло
право на формування податкового
кредиту.

Відповідачем не надано будь-яких
доказів, що на момент надання
податкових накладних контрагенти
позивача не були зареєстровані
платниками податку на додану вартість,
а тому не мали права виписувати
податкові накладні.

Згідно п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Тобто, чинним законодавством України,
зокрема, Податковим кодексом України,
на сторону цивільно-правової угоди, яка
є платником податків, не покладений
обов'язок здійснювати контроль за
дотриманням постачальником вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку до бюджету і в подальшому за
можливі дії порушника; за будь-якими із
сторін правочину не передбачено
зобов'язання та не визначено права
здійснення контролю показників
податкової звітності однієї сторони
правочину над показниками податкової
звітності заявленими іншою стороною
правочину, при цьому такий платник
податків несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку, яка
стосується кожного окремого платника
податків і не може автоматично
поширюватися на інших осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок суду першої
інстанції, оскільки аналіз реальності
господарської операції повинен
здійснюватися на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту.

Договірні правовідносини між
позивачем та ТОВ «ТРИЕСТ - ДОН»
підтверджені первинним
бухгалтерськими документами та іншими
документами , які передбаченні ч.1 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Суд апеляційної інстанції не приймає
доводи апелянта про відсутність
підтвердження факту поставки товару
від контрагента позивачу внаслідок
відсутності у товарно-транспортних
накладних певних реквізитів, оскільки
при здійсненні договору поставки
товарів товарно-транспортні накладні
не є необхідними первинними
документами, відсутність яких свідчить
про нездійснення господарської
операції.

Щодо пояснень водія ОСОБА_4, судова
колегія наголошує, що перевірка
обставин, наведених зазначеною особою
в своїх поясненнях, податковим органом
не проводились, пояснення відібрані у
особи, статус якої не встановлений,
податковим органом не встановлена
особа, яка здійснювала перевезення.

Також, судова колегія зазначає, що
неправильне заповнення ТТН не може
бути підставою для висновку про
нікчемність договору поставки,
укладеному між позивачем та ТОВ
«ТРИЕСТ-ДОН», оскільки ТТН підтверджує
тільки факт перевезення, а факт
реальності господарської операції та
використання отриманого товару
(послуги) від контрагента у власній
господарській діяльності
підтверджується іншими первинними
документами, наданими позивачем.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року по адміністративній
справі №805/16441/13-а- залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/16441/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді:
В.А. Шальєва

М.В. Бишов