Справа № 805/16888/13-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р.
Справа №805/16888/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13-10 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання -
Алфьорової А.Ю.,

за участю:

представника відповідача та
представника третьої особи -
Смольнякової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Східної митниці Міндоходів

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Державна митна служба
України

про визнання протиправним та
скасування наказу, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Східної митниці Міндоходів, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Державна митна служба
України в якому просить суд (з
урахуванням уточнень):

- визнати незаконним та скасувати
наказ Східної митниці Міндоходів № 501-к
від 4 листопада 2013 року "Про звільнення
ОСОБА_2.";

- поновити позивача на посаді
головного інспектора Східної митниці
Міндоходів в будь-який відділ
адміністративно-господарського
управління з 5 листопада 2013 року;

- стягнути з відповідача на
користь позивача середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу за
період з 5 листопада 2013 року по день
винесення рішення суду про поновленні
позивача на посаді (а.с. 2-5, 77).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог у позові зазначено наступне.

14 травня 1997 року позивача прийнято на
посаду інспектора митного поста
Новоазовськ до Маріупольської митниці
по безстроковому трудовому договору.

Наказом Державної митної служби від 17
вересня 2010 року № 1765-к ОСОБА_2 звільнено
за порушення Присяги за ст. 17, п. 6 ч. 1 ст.
30 Закону України «Про державну службу».
З 21 вересня 2010 року наказом від 6 липня
2012 року ОСОБА_2 поновлено на посаді
головного інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Маріупольської митниці на підставі
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2010
року.

11 вересня 2012 року Маріупольською
митницею прийнято наказ № 8-к, яким
ОСОБА_2 звільнено за скороченням
штатної чисельності на підставі п. 1 ст.
40 Кодексу законів про працю. Однак, на
виконання постанови Донецького
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2012 року, ОСОБА_2 з 11 вересня 2012
року поновлено на посаді головного
інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці.

27 серпня 2013 року ОСОБА_2 запропоновано
тимчасове переведення на іншу посаду у
зв'язку із введенням тимчасового
штатного розпису на Східній митниці з
яким позивач погодився.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу законів
про працю, тимчасове переведення
працівника на іншу посаду, не
обумовленої трудовим договором,
допускається з його згоди.

Як зазначив позивач, роботодавець
запропонував йому тимчасове
переведення, але не пропонував змінити
умови його безстрокового договору в
частині строку його дії, тобто,
роботодавець не пропонував йому
скоротити строк дії трудового договору
або змінити його на строковий.

4 листопада 2013 року ОСОБА_2 ознайомився
з наказом № 501-к про його звільнення на
підставі п. 2 ч.1 ст. 36 Кодексу Законів
про працю України у зв'язку із
закінченням строку дії трудового
договору та з виходом ОСОБА_3 на роботу
з декретної відпустки.

Позивач вважає цей наказ
неправомірним, тому що він не укладав з
відповідачем строкового договору. Крім
того, у позові зазначено, що посаду
головного інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці, на якій позивач
працював за безстроковим трудовим
договором після поновлення його на
посаді і до тимчасового переведення -
не скорочено, а тому, на думку позивача
навіть якщо відповідач і порахував, що
відпала виробнича необхідність у
тимчасовому переведенні ОСОБА_2, його
повинні були повернути (перевести) на
його основну роботу - головного
інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці.

Водночас позивач зазначає, що він є
учасників бойових дій та відповідно до
п. 13 ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» він має переважне
право на залишення на роботі при
скороченні чисельності або штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці та на
працевлаштування у разі ліквідації
підприємства, установи, організації.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду із даним позовом для
захисту своїх прав, свобод та інтересів
(а.с. 2-5, 77).

ОСОБА_2 в судове засідання 16 січня 2014
року не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений судом
належним чином. 15 січня 2014 року ОСОБА_2
до канцелярії суду надано клопотання
про розгляд справи без його участі (а.с.
87-88).

Представник відповідача та третьої
особи у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, зазначивши наступне.

ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до
Маріупольської митниці 14 травня 1997
року на посаду інспектора митного
поста «Новоазовськ» (наказ
Маріупольської митниці від 14 травня 1997
року № 156-к). В подальшому позивач
працював в Маріупольській митниці на
різних посадах. Останнім місцем роботи
ОСОБА_2 була посада головного
інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
(наказ Маріупольської митниці від 14
травня 2009 року № 124-к).

Протягом 2010 - 2012 років позивача було
двічі звільнено із займаних посад
наказом Державної митної служби від 17
вересня 2010 року № 1765-к та наказом
Маріупольської митниці від 11 вересня
2012 року № 8-к, та поновлено на цих
посадах постановами Донецького
окружного адміністративного суду від 27
грудня 2010 року та, відповідно, від 21
листопада 2012 року.

Останній раз ОСОБА_2 було поновлено на
посаді головного інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці 11 вересня 2012 року.

Згідно повідомлення реєстраційної
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку 21
серпня 2013 року до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців внесено запис №
1029716 про проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
Східної митниці.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу Законів
про працю України у разі зміни власника
підприємства, а також у разі
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
першої статті 40 Кодексу Законів про
працю України).

27 серпня 2013 року позивача у
відповідності до вимог ст. 49-2 Кодексу
Законів про працю України попереджено
про наступне вивільнення та
запропоновано низку посад в Східній
митниці Міндоходів.

ОСОБА_2 ознайомився з даним
попередженням 27 серпня 2013 року і
погодився на посаду інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Азов-порт» Східної митниці
Міндоходів.

В цей же день позивач власноручно
написав заяву про призначення його на
вищезазначену посаду на умовах
строкового трудового договору на час
відпустки по догляду за дитиною
основного працівника ОСОБА_3

На підставі вказаної заяви та ч. 4 ст. 36,
ст. 32 Кодексу Законів про працю України,
Східною митницею Міндоходів було
видано наказ від 27 серпня 2013 року № 302-к
«Про переведення», яким позивача
переведено за його згодою на посаду
інспектора ВМО № 1 МП «Азов-порт»
Східної митниці Міндоходів на умовах
строкового трудового договору на час
відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3
З цим наказом ОСОБА_2 письмово
ознайомлено, про що свідчить його
особистий підпис на звороті останнього
аркушу наказу.

Здійснивши переведення ОСОБА_2 (за його
згодою) на посаду інспектора ВМО № 1 МП
«Азов-порт» на час відпустки по догляду
за дитиною ОСОБА_3, Східна митниця
Міндоходів тим самим документально
оформила переукладання безстрокового
трудового договору на строковий, що
ніяким чином не суперечить приписам
трудового законодавства. Адже згідно ч.
2 ст. 23 Кодексу законів про працю
України строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

В подальшому від інспектора ВМО № 1 МП
«Азов-порт» ОСОБА_3, на посаді якої
працював ОСОБА_2, 4 листопада 2013 року
надійшла заява про надання їй дозволу
на достроковий вихід з відпустки по
догляду за дитиною з 5 листопада 2013
року.

У зв'язку з поданням ОСОБА_3 заяви про
достроковий вихід з відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, Східною митницею
Міндоходів видано наказ від 4 листопада
2013 року № 499-к «Про переривання
відпустки для догляду за дитиною
ОСОБА_3».

Враховуючи викладене, наказом Східної
митниці Міндоходів від 4 листопада 2013
року № 501-к «Про звільнення ОСОБА_2.»
позивача звільнено із займаної посади 4
листопада 2013 у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу
Законів про працю України. У
відповідності до вимог ст. 47 Кодексу
Законів про працю України позивач був
ознайомлений з наказом про звільнення
та отримав трудову книжку.

Таким чином, за думкою відповідача та
третьої особи звільнення ОСОБА_2 з
посади інспектора ВМО № 1 МП
«Азов-порт» Східної митниці Міндоходів
здійснено у відповідності до норм
трудового законодавства (а.с. 56-65).

Заслухавши представника відповідача
та третьої особи, дослідивши матеріали
справи, дослідивши та проаналізувавши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 14 травня 1997 року
прийнято на роботу до Маріупольської
митниці на посаду інспектора митного
поста «Новоазовськ», що
підтверджується наказом
Маріупольської митниці від 14 травня 1997
року № 156-к (а.с. 7, 8, 23).

Протягом 1997 - 2013 роках позивач займав
різні посади в органах митної служби,
був двічі звільнений із займаних посад
наказами Державної митної служби та
Маріупольської митниці та поновлений
на цих посадах судовими рішеннями (а.с.
9, 28-34, 44, 78).

Останній раз постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2012 року позов ОСОБА_2 був
задоволений частково: визнано
незаконним та скасовано наказ
Маріупольської митниці від 11 вересня
2012 року № 8-к «Про звільнення ОСОБА_2.»;
поновлено позивача на посаді головного
інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Маріупольської митниці з 11 вересня 2012
року; стягнуто зі Східної митниці на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 12 вересня 2012
року по 21 листопада 2012 року в розмірі 3
130,09 грн; стягнуто зі Східної митниці на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди грошові кошти у
розмірі 500,00 грн; в решті позовних вимог
відмовлено (а.с. 29-32).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року апеляційна скарга Східної митниці
задоволена частково: постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року в частині стягнення зі Східної
митниці на користь ОСОБА_2 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
розмірі 1 555,52 грн та моральної шкоди в
розмірі 500 грн скасовано і в цій частині
в позові відмовлено; в іншій частині
постанова суду першої інстанції
залишена без змін (а.с. 33-34).

На виконання вищевказаних рішень суду
наказом Східної митниці Державної
митної служби України 420-к від 20 серпня
2013 року ОСОБА_2 з 11 вересня 2012 року
поновлено на посаді головного
інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці (а.с. 9, 44, 78).

Указом Президента України від 24 грудня
2012 року № 726 "Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади" утворено
Міністерство доходів і зборів України
шляхом реорганізації Державної митної
служби України та Державної податкової
служби України.

Указом Президента України 18 березня 2013
року № 141/2013 «Про Міністерство доходів
і зборів України» затверджено
Положення про Міністерство доходів і
зборів України та, зокрема, визначено,
що Міністерство доходів і зборів
України є правонаступником Державної
податкової служби України та Державної
митної служби України, що
реорганізуються.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
№ 229 "Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів"
Східна митниця реорганізована у Східну
митницю Міндоходів, яка є
правонаступником Східної митниці.

Як вбачається з Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців Серії ААВ №
834573 від 29 квітня 2013 року Східна митниця
Міндоходів включена у реєстр 25 квітня
2013 року за № 1 043377 (а.с. 46).

У зв'язку із реорганізацією Східної
митниці 27 серпня 2013 року ОСОБА_2 у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 49-2
Кодексу законів про працю України
попереджено про наступне вивільнення,
у зв'язку із чим йому запропоновано
низку посад в Східній митниці
Міндоходів (а.с. 11-12).

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_2 ознайомився з даним
попередженням 27 серпня 2013 року і
погодився на переведення його посаду
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Азов-порт» Східної
митниці Міндоходів на час відпустки по
догляду за дитиною ОСОБА_3, але у
попередженні замість «ОСОБА_3»
зазначив прізвище «ОСОБА_3» (а.с. 11-12).

За поясненням позивача, наданим
останнім у судовому засіданні 9 січня
2013 року, прізвище «ОСОБА_3» він написав
помилково.

В цей же день, 27 серпня 2013 рок, позивач
власнор написав заяву про переведення
його на посаду інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Азов-порт» Східної митниці Міндоходів
на час відпустки по догляду за дитиною
ОСОБА_3 (а.с. 47).

Наказом Східної митниці Міндоходів від
27 серпня 2013 року № 302-к ОСОБА_2
переведено з 28 серпня 2013 року за його
згодою на посаду інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Азов-порт» Східної митниці Міндоходів
на умовах строкового договору на час
відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3
(а.с. 48-49, 78). Цього ж 27 серпня 2013 року
ОСОБА_2 ознайомився з цим наказом про що
є відповідна відмітка (зворотній бік
а.с. 49).

4 листопада 2013 року ОСОБА_3 надала
начальнику Східної митниці Міндоходів
Романченковій Є.Г. заяву із проханням
надати їй дозвіл на достроковий вихід з
відпустки по догляду за дитиною (а.с. 50).

У зв'язку із наданням ОСОБА_3
вищевказаної заяви, 4 листопада 2013 року
Східною митницею Міндоходів було
прийнято наказ № 499-к «Про переривання
відпустки для догляду за дитиною
ОСОБА_3», відповідно до якого ОСОБА_3
інспектор відділу митного оформлення
митного поста «Азов-порт» приступила
до виконання обов'язків за посадою з 5
листопада 2013 року (а.с. 51).

Цього ж дня, 4 листопада 2013 року, Східною
митницею Міндоходів прийнято наказ №
501-к «Про звільнення ОСОБА_2.», яким на
підставі наказу Східної митниці
Міндоходів від 4 листопада 2013 року №
499-к «Про переривання відпустки для
догляду за дитиною ОСОБА_3.» інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Азов-порт» ОСОБА_2 звільнено із
займаної посади 4 листопада 2013 року у
зв'язку із закінченням строкового
трудового договору відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 36 Кодексу законів про працю (а.с. 13,
43, 80). З даним наказом ОСОБА_2
ознайомився 4 листопада 2013 року, про що
є відповідна відмітка на зворотному
боці цього наказу.

Не погодившись із наказом Східної
митниці Міндоходів від 4 листопада 2013
року № 501-к «Про звільнення ОСОБА_2.»,
позивач звернувся до суду із даним
позовом.

При прийнятті рішення по справі суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про державну службу" від 16 грудня 1993
року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII),
зазначений закон регулює суспільні
відносини, які охоплюють діяльність
держави щодо створення правових,
організаційних, економічних та
соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу. Цей Закон визначає загальні
засади діяльності, а також статус
державних службовців, які працюють в
державних органах та їх апараті.

Згідно ст. 30 Закону № 3723-ХІІ державна
служба припиняється у випадках,
зазначених цією статтею, та за
загальними підставами, передбаченими
Кодексом законів про працю України.

Враховуючи, що позивачем оскаржується
наказ Східної митниці Міндоходів № 501-к
від 4 листопада 2013 року про його
звільнення з посади інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Азов-порт» Східної митниці
Міндоходів, на яку його було призначено
(переведено) на умовах строкового
трудового договору на час відпустки по
догляду за дитиною ОСОБА_3, суд дійшов
висновку, що спірні правовідносини
виникли саме у зв'язку зі звільненням
позивача з публічної служби внаслідок
закінчення строку дії строкового
трудового договору.

Правовідносини, пов'язані з
припиненням публічної служби у зв'язку
із закінченням строку дії трудового
договору, нормами спеціальних законів
не врегульовані. Тому, беручи до уваги
приписи ст. 30 Закону № 3723-ХІІ, суд
дійшов висновку, що при розгляді даної
справи застосуванню підлягають норми
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України) від 10 грудня 1971 року (зі
змінами та доповненнями), відповідно до
ч. 1 ст. 1 якого зазначений Кодекс
регулює трудові відносини всіх
працівників, сприяючи зростанню
продуктивності праці, поліпшенню
якості роботи, підвищенню ефективності
суспільного виробництва і піднесенню
на цій основі матеріального і
культурного рівня життя трудящих.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є, в тому числі, закінчення
строку цього договору (п.п. 2 і 3 ст. 23).

За змістом ст. 23 КЗпП України, строковий
трудовий договір - це договір на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін або договір, що
укладається на час виконання певної
роботи. Зазначений строковий трудовий
договір укладається у випадках, коли
трудові відносини не можуть бути
встановлені на невизначений строк з
урахуванням характеру наступної
роботи, або умов її виконання, або
інтересів працівника та в інших
випадках, передбачених законодавчими
актами.

Як встановлено в судовому засіданні, у
зв'язку із реорганізацією Східної
митниці, яка відбувалась на підставі
Указу Президента України від 24 грудня
2012 року № 726, Указу Президента України 18
березня 2013 року № 141/2013, постанови
Кабінету Міністрів України від 20
березня 2013 року № 229 та інших
підзаконних нормативно-правових актів,
28 серпня 2013 року позивача було
попереджено про наступне вивільнення
та запропоновано низку посад в Східній
митниці Міндоходів (а.с. 11-12).

ОСОБА_2 ознайомився з даним
попередженням 27 серпня 2013 року і
погодився на переведення його посаду
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Азов-порт» Східної
митниці Міндоходів на час відпустки по
догляду за дитиною ОСОБА_3, але у
попередженні замість «ОСОБА_3»
зазначив прізвище «ОСОБА_3» (а.с. 11-12).

За поясненням позивача, наданим
останнім у судовому засіданні 9 січня
2013 року, прізвище «ОСОБА_3» він написав
помилково.

В цей же день, 27 серпня 2013 рок, позивач
власнор написав заяву про переведення
його на посаду інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Азов-порт» Східної митниці Міндоходів
на час відпустки по догляду за дитиною
ОСОБА_3 (а.с. 47).

На підставі ч. 4 ст. 36 та ст. 32 КЗпП
України та заяви позивача наказом
Східної митниці Міндоходів № 302-к від 27
серпня 2013 року ОСОБА_2 переведено з 28
серпня 2013 року за його згодою на посаду
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Азов-порт» Східної
митниці Міндоходів, на умовах
строкового договору, на час відпустки
по догляду за дитиною ОСОБА_3 (а.с. 48-49, 78).

Цього ж 27 серпня 2013 року ОСОБА_2
ознайомився з цим наказом про що є
відповідна відмітка (зворотній бік а.с.
49).

Суду не надано доказів оскарження
позивачем наказу Східної митниці
Міндоходів № 302-к від 27 серпня 2013 року
про його переведення.

4 листопада ОСОБА_3 надала начальнику
Східної митниці Міндоходів
Романченковій Є.Г. заяву із проханням
надати дозвіл на достроковий вихід з
відпустки по догляду за дитиною (а.с. 50).

У зв'язку наданням ОСОБА_3 вищевказаної
заяви, 4 листопада 2013 року Східною
митницею Міндоходів було прийнято
наказ № 499-к «Про переривання відпустки
для догляду за дитиною ОСОБА_3»,
відповідно до якого ОСОБА_3 інспектор
відділу митного оформлення митного
поста «Азов-порт» приступила до
виконання обов'язків за посадою з 5
листопада 2013 року (а.с. 51).

Цього ж, 4 листопада 2013 року, Східною
митницею Міндоходів прийнято наказ №
501-к «Про звільнення ОСОБА_2.», яким на
підставі наказу Східної митниці
Міндоходів від 4 листопада 2013 року №
499-к «Про переривання відпустки для
догляду за дитиною ОСОБА_3.» інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Азов-порт» ОСОБА_2 звільнено із
займаної посади 4 листопада 2013 року у
зв'язку з закінченням строкового
трудового договору, відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 36 Кодексу законів про працю (а.с. 13,
43, 80).

З даним наказом ОСОБА_2 ознайомився 4
листопада 2013 року, про що є відповідна
відмітка на зворотному боці цього
наказу.

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи п. 2
ч. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до
яких однією з підстав припинення
трудового договору є закінчення строку
його дії, суд дійшов висновку, що при
прийнятті відповідачем наказу № 501-к
від 4 листопада 2013 року "Про звільнення
ОСОБА_2." відповідачем не були порушені
норми діючого законодавства.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що
переведення його на посаду інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Азов-порт» Східної митниці
Міндоходів на умовах строкового
договору на час відпустки по догляду за
дитиною ОСОБА_3 є фактично не
переведенням його на іншу посаду, а є
тимчасовим переведенням на іншу
роботу, не обумовлену трудовим
договором, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 33 КЗпП України
тимчасове переведення працівника на
іншу роботу, не обумовлену трудовим
договором, допускається лише за його
згодою. Власник або уповноважений ним
орган має право перевести працівника
строком до одного місяця на іншу
роботу, не обумовлену трудовим
договором, без його згоди, якщо вона не
протипоказана працівникові за станом
здоров'я, лише для відвернення або
ліквідації наслідків стихійного лиха,
епідемій, епізоотій, виробничих аварій,
а також інших обставин, які ставлять
або можуть поставити під загрозу життя
чи нормальні життєві умови людей, з
оплатою праці за виконану роботу, але
не нижчою, ніж середній заробіток за
попередньою роботою.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
тимчасовим переведення на іншу роботу
є переведення, по-перше, на строк не
більше одного місяця, по-друге, в межах
одного підприємства (установи,
організації).

Разом із цим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства (установи, організації),
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Зі змісту наведеної статті випливає, що
при реорганізації підприємства
(установи, організації) відбувається
або звільнення працівника, або
переведення його на посаду на
новоствореному (реорганізованому)
підприємстві (установі, організації),
тобто, фактично відбувається
припинення трудових зв'язків (трудових
правовідносин) між особою, що
реорганізується (ліквідується) та
працівником, та виникають нові
правовідносини - між новоствореною
особою та цим працівником.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що при
реорганізації підприємства (установи,
організації) та при переведенні
працівників ліквідуємої
(реорганізуємої) особи на новостворене
підприємство (установу, організацію)
відбувається припинення трудових
правовідносин з ліквідуємою особою та
виникають нові правовідносини з
новоствореною особою.

Щодо доводів позивача про
обов'язковість укладання письмового
трудового договору при переведенні на
іншу посаду, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим: 1) при
організованому наборі працівників; 2)
при укладенні трудового договору про
роботу в районах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я; 3) при
укладенні контракту; 4) у випадках, коли
працівник наполягає на укладенні
трудового договору у письмовій формі; 5)
при укладенні трудового договору з
неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з
фізичною особою; 7) в інших випадках,
передбачених законодавством України.

Таким чином, обов'язковість укладання
письмового трудового договору
обмежена переліком передбачених
законодавством випадків.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
48) переведення позивача з посади
головного інспектора
господарсько-експлуатаційного відділу
Східної митниці на посаду інспектора
митного оформлення № 1 митного посту
«Азов-порт» Східної митниці Міндоходів
оформлено відповідним наказом.

Таким чином, відповідачем дотримані
вимоги діючого законодавства щодо
оформлення строкового трудового
договору позивача зі Східною митницею
Міндоходів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи ст. 2,
71 КАС України, суд дійшов висновку, що
відповідачем був дотриманий порядок
звільнення позивача, передбачений КЗпП
України, а тому наказ Східної митниці
Міндоходів від 4 листопада 2013 року №
501-к про звільнення ОСОБА_2 з посади
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Азов-порт» ОСОБА_2 у
зв'язку із закінченням строкового
трудового договору відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 36 Кодексу законів про працю є
правомірним. Відповідно, позовні
вимоги позивача в частині визнання
протиправним та скасувати наказу
Східної митниці Міндоходів № 501-к від 4
листопада 2013 року "Про звільнення
ОСОБА_2." - задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача
про поновлення його на посаді
головного інспектора Східної митниці
Міндоходів в будь-який відділ
адміністративно-господарського
управління з 5 листопада 2013 року та
стягнення з відповідача на користь
позивача середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу за період з 5
листопада 2013 року по день винесення
рішення суду про поновленні позивача
на посаді, - є похідними від позовних
вимог про визнання незаконним та
скасування наказу Східної митниці
Міндоходів № 501-к від 4 листопада 2013
року, а також беручи до уваги, що
позивач просить поновити його не на
посаді, з якої його звільнено, а на
іншій посаді в іншому відділі Східної
митниці Міндоходів, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог і в цій
частині адміністративного позову.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 2, 5, 11, 69-72, 86, 94, ст. 122, ст. 159-163, ст. 167,
ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_2 до Східної митниці Міндоходів,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Державна митна служба
України про визнання протиправним та
скасування наказу, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити у повному
обсязі.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частина
проголошені в судовому засіданні 16
січня 2014 року в присутності
представника відповідача та третьої
особи.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 21
січня 2014 року.

Суддя
Волгіна Н.П.