Справа № К/9991/5334/12-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/5334/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
прокурора Великобурлуцького району
Харківської області, який діє в
інтересах ОСОБА_1 до Вільхуватської
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області, третя
особа - ОСОБА_2 про визнання дій
незаконними та поновлення на посаді за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 14 квітня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року прокурор
Великобурлуцького району Харківської
області, який діє в інтересах ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що розпорядженням голови
Вільхуватської сільської ради
Харківської області від 30 травня 2005
року №22 ОСОБА_1 прийнято на
посаду інспектора Вільхуватської
сільської ради. Рішенням XXXXII
позачергової сесії V скликання 21 жовтня
2009 року ОСОБА_1 обрано секретарем
Вільхуватської сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області. Розпорядженням голови
Вільхуватської сільської ради
Харківської області від 21 жовтня 2009
року №74 ОСОБА_1 звільнена з посади
інспектора Вільхуватської сільської
ради на підставі пункту 5 статті 36
Кодексу законів про працю України у
зв'язку з переходом на виборну посаду.
На посаду інспектора Вільхуватської
сільської ради, яку раніше займала
позивач, розпорядженням голови
Вільхуватської сільської ради
Харківської області від 2 листопада 2009
року №77 прийнято ОСОБА_2 У зв'язку із
закінченням строку повноважень
секретаря Вільхуватської сільської
ради на підставі пункту 1 статті 50
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» ОСОБА_1
звільнено з цієї посади 23 листопада 2010
року, про що внесено запис у трудову
книжку. Звільнення ОСОБА_1 здійснено
всупереч вимогам листа
Головдержслужби від 6 лютого 2002 року
№42/621, відповідно до роз'яснення якого
повноваження секретаря сільської ради
закінчуються одночасно із закінченням
її депутатських повноважень в день
відкриття першої сесії нового
скликання, яка Вільхуватською
сільською радою проведена 24 листопада
2010 року. Рішенням І сесії VI скликання 24
листопада 2010 року №5 на посаду
секретаря Вільхуватської сільської
ради обрано ОСОБА_3 24 листопада 2010 року
та 10 грудня 2010 року ОСОБА_1 подано заяви
до голови Вільхуватської сільської
ради Харківської області щодо
призначення її на посаду інспектора
сільської ради, тобто на посаду, яку
ОСОБА_1 займала до обрання її на виборну
посаду секретаря сільської ради.
Рішенням ІІ сесії VI скликання 10 грудня
2010 року ОСОБА_1 було відмовлено в цьому,
оскільки на посаді інспектора
сільської ради працює особа, яка
прийнята на постійну роботу. Крім того,
в порушення вимог статті 116 Кодексу
законів про працю України ОСОБА_1
компенсація за невикористані 11 днів
щорічної відпустки нарахована в грудні
2010 року в сумі 1028,94 грн сплачена тільки
28 грудня 2010 року. Трудова книжка була
видана ОСОБА_1 15 грудня 2010 року, що
підтверджується її підписом в книзі
руху трудових книжок.

Прокурор Великобурлуцького району
Харківської області просив з
урахуванням уточнень позовних вимог
визнати незаконними дії
Вільхуватської сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області в частині відмови ОСОБА_1 у
прийнятті на посаду інспектора
Вільхуватської сільської ради після
закінчення повноважень на виборній
посаді; поновити ОСОБА_1 на посаді
інспектора Вільхуватської сільської
ради після закінчення її повноважень
на виборній посаді секретаря
Вільхуватської сільської ради.

Постановою Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
14 квітня 2011 року позов прокурора
Великобурлуцького району Харківської
області задоволено частково. Визнано
незаконним рішення Вільхуватської
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області від 10
грудня 2010 року №25 щодо відмови у
поновлення ОСОБА_1 на посаду інспектора
Вільхуватської сільської ради.
Відмовлено в задоволенні позову
прокурора Великобурлуцького району
Харківської області в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора
Вільхуватської сільської ради.
Зобов'язано Вільхуватську сільську
раду Великобурлуцького району
Харківської області за згодою ОСОБА_1
працевлаштувати її на іншому
підприємстві, установі чи організації
на рівнозначній посаді.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено частково. Постанову
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 14 квітня 2011
року скасовано. Закрито провадження у
справі за позовом прокурора
Великобурлуцького району Харківської
області, який діє в інтересах ОСОБА_1 до
Вільхуватської сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області, третя особа - ОСОБА_2 про
визнання дій незаконними та поновлення
на роботі на підставі пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи по суті
встановлено, що розпорядженням голови
Вільхуватської сільської ради
Харківської області від 21 жовтня 2009
року №74 ОСОБА_1 звільнено з посади
інспектора Вільхуватської сільської
ради на підставі пункту 5 статті 36
Кодексу законів про працю України у
зв'язку із призначенням позивача на
виборну посаду секретаря
Вільхуватської сільської ради. 24
листопада 2010 року ОСОБА_1 звільнено з
посади секретаря Вільхуватської
сільської ради на підставі пункту 1
статті 50 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» у зв'язку із
закінченням строку повноважень ради.
Рішенням Вільхуватської сільської
ради від 10 грудня 2010 року №25 відмовлено
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
поновлення її на попередній посаді
інспектора Вільхуватської сільської
ради. Рішенням ІІ сесії VI скликання
Вільхуватської сільської ради від 10
грудня 2010 року №17 скорочено посаду
інспектора в штаті апарату ради. В
новому штатному розписі, затвердженому
рішенням Вільхуватської сільської
ради від 31 грудня 2010 року №34 та №35,
посада інспектора ради відсутня.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Правові, організаційні, матеріальні та
соціальні умови реалізації
громадянами України права на службу в
органах місцевого самоврядування,
загальні засади діяльності посадових
осіб місцевого самоврядування, їх
правовий статус, порядок та правові
гарантії перебування на службі в
органах місцевого самоврядування
визначає Закон України «Про службу в
органах місцевого самоврядування».

Статтею 2 цього Закону визначено, що
посадовою особою місцевого
самоврядування є особа, яка працює в
органах місцевого самоврядування, має
відповідні посадові повноваження щодо
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій і
отримує заробітну плату за рахунок
місцевого бюджету.

Класифікація посад в органах місцевого
самоврядування встановлена статтею 14
зазначеного Закону. Посада інспектора
сільської ради, яку обіймала позивач до
звільнення, у цьому переліку відсутня.

Згідно частини 2 статті 14 цього Закону
віднесення інших посад органів
місцевого самоврядування, не
зазначених у цій статті, до відповідної
категорії посад в органах місцевого
самоврядування здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
керівників відповідних органів
місцевого самоврядування.

Постановами Кабінету Міністрів
України від 4 червня 2008 року №794-р, від 17
лютого 2010 року №225-р та від 18 січня 2003
року №9-р щодо віднесення посад в
органах місцевого самоврядування до
відповідних категорій посада
інспектора сільської ради відсутня.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 9 березня 2006 року № 268 Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів у редакції,
чинній на час існування спірних
правовідносин, встановлено, що умови
праці посадових осіб місцевого
самоврядування визначаються органом
місцевого самоврядування виходячи з
умов оплати праці, встановлених для
державних службовців відповідних
категорій і схем посадових окладів
згідно з додатками 48-54 і 57.

Посадові оклади службовців апарату
органів місцевого самоврядування, які
не мають статусу державних службовців,
у тому числі і посада інспектора,
визначені додатком № 55 зазначеної
постанови.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
закриваючи провадження у справі,
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що посада інспектора сільської ради
не віднесена до відповідної категорії
посад в органах місцевого
самоврядування, позивач на зазначеній
посаді не була посадовою особою
відповідно до вимог Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», не отримувала
надбавок до посадових окладів за ранги
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Оскільки посада інспектора сільської
ради не віднесена до посадових осіб
органів місцевого самоврядування, а
робота на цій посаді не віднесена до
публічної служби, тому спори щодо
прийняття громадян на такі посади не
можуть вирішуватись у порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлено з
дотриманням норм процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для його
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.