Справа № 805/2487/13-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Загацька Т.В.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/2487/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Юрко І.В., суддів
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня
2013 року по справі № 805/2487/13-а за позовом
Лебединської сільської ради до
Державної фінансової інспекції у
Донецькій області про визнання
незаконними та скасування п.п. 3.1-3.5, 3.9,
3.12 вимоги № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.02.2013 року звернувся до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції у Донецькій області про
визнання незаконними та скасування п.п.
3.1-3.5, 3.9, 3.12 вимоги № 26-01-34/5360 від 19.11.2012
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано незаконними та скасовано п.п.
3.5, 3.9, 3.12 вимоги Маріупольської
об'єднаної державної фінансової
інспекції № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, якою просив постанову суду
першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Колегія суддів розглядає дану
справу за вимогами ст. 197 КАС України
у порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 20 серпня 2012 року по
02 листопада 2012 року на підставі
направлення на проведення ревізії №№
280, 281 від 17.08.2012 року, № 300 від 12.09.2012 року,
№№ 302, 303 від 17.09.2012 року Маріупольською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією проведена ревізія
фінансово - господарської діяльності
Лебединської сільської ради за період
з 01.03.2010 року по 31.07.2012 року.

За наслідками проведеної ревізії 09.11.2012
року складено акт № 05-860/040 ревізії
фінансово - господарської діяльності
Лебединської сільської ради за період
з 01.03.2010 року по 31.07.2012 року (а.с. 25-76 т. 1).

19 листопада 2012 року на підставі
вищезазначеного акту ревізії
Маріупольською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією прийнято вимогу
№ 26-01-34/5360 щодо усунення виявлених
ревізією порушень, якою зобов'язано
позивача здійснити всі необхідні
заходи для усунення встановлених
ревізією порушень (а.с. 9-14 т. 1).

Предметом оскарження в
адміністративному позові були п.п.3.1,
3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.9, 3.12 вимоги № 26-01-34/5360 від
19.11.2012 року Маріупольської об'єднаної
державної фінансової інспекції.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції визнано
незаконними та скасовано п.п. 3.5, 3.9, 3.12
зазначеної вище вимоги. Апелянтом
оскаржується рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог.

Пунктом 3.5 вимоги № 26 - 01 - 34/5360 від 19.11.2012
року контролюючим органом визначено
зайву виплату бюджетних коштів
внаслідок завищення обсягу наданих
підрядниками ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ПП
«Дінаріс», КП «Полігон ТПВ» послуг з
вивозу твердих побутових відходів на
загальну суму 47,50 тис. грн., що є
порушенням п.1 ст.9 Закону України «По
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ст.46, п.22, п.29, п.32
ст.116 Бюджетного кодексу України, п.2.15
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, у зв'язку з чим
зобов'язано позивача відобразити в
обліку дебіторську заборгованість за
не надані послуги. Провести
претензійно-позовну роботу з
підрядниками щодо відшкодування
зайвих виплат шляхом повернення коштів
або виконання відповідного обсягу
робіт чи надання послуг. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому
ст.ст.30-136 Кодексу законів про працю
України.

З акту ревізії вбачається, що
зазначене порушення встановлено
фінансовою інспекцією шляхом звіряння
даних з Журналу обліку заїзду
транспорту на територію КП «Полігон
ТПВ» з даними первинних бухгалтерських
документів, які були надані позивачем
під час проведення ревізії.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем (замовником) на протязі 2011
року було укладено ряд договорів щодо
надання послуг з вивезення сміття з
території Лебединської сільської ради,
а саме:

- договір № 24 від 12.05.2011 року з ФОП
ОСОБА_2 (виконавець) про надання послуг
по вивезенню сміття на території
Лебединської сільської ради,
відповідно до якого замовником були
оплачені послуги на суму 74586,48 грн.;

- договір про надання послуг транспорту
з ФОП ОСОБА_3 (виконавець), відповідно до
якого замовником були оплачені послуги
на суму 99966,92 грн.;

- договір про надання послуг з вивозу
сміття на території Лебединської
сільської ради з ПП «Дінаріс»,
відповідно до якого замовником були
оплачені послуги на суму 35716,08 грн.;

- договір про надання послуг з вивозу
сміття на території Лебединської
сільської ради з КП «Полігон
ТПВ», відповідно до якого замовником
були оплачені послуги на суму 25398,00 грн.

На підтвердження виконання зазначених
договорів позивачем під час ревізії
були надані відповідні акти виконаних
робіт та товарно-транспортні накладні.

Зазначені обставини викладені в акті
ревізії, представниками сторін під час
розгляду справи в суді першої
інстанції не заперечувались.

Крім того, відповідно до протоколу
обшуку від 24.04.2012 року вищезазначені
первинні документи були вилучені
слідчим СВ Новоазовського РВ ГУМВС
України в Донецькій області.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що Журнал
обліку заїзду транспорту на територію
КП «Полігон ТПВ» є первинним
документом бухгалтерського та
податкового обліку позивача, який
підтверджує обсяг наданих послуг,
а тому інформація з Журналу обліку
заїзду транспорту на територію КП
«Полігон ТПВ», використана під час
проведення ревізії, а також покладена в
обґрунтування висновків акту, не є
належним доказом при їх формуванні.

Таким чином, ні судом першої, ні
апеляційної інстанції не встановлена
зайва виплата бюджетних коштів
внаслідок завищення обсягу наданих
підрядниками ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ПП
«Дінаріс», КП «Полігон ТПВ» послуг з
вивозу твердих побутових відходів на
загальну суму 47,50 тис. грн. а тому
позовні вимоги в частині скасування
п.3.5 вимоги №26-01-34/5360 від 19.11.2012 року
підлягають задоволенню, з чим
погоджується колегія суддів.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконним та скасування п.3.9 вимоги
№ 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року колегія
суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.3.9 вимоги інспекцією
визначено понаднормативне списання
фарби олійної на проведення поточних
ремонтів, виконаних господарським
способом, у кількості 106,56 кг на
загальну суму 2,42 тис. грн., внаслідок
невірного застосування норм для
списання фарби, що є порушенням таблиці
2 п.1.2 Технічної частини та розцінок Р
12-4-5, 12-05-1, 12.2-1, 12-6-1 збірника 12 від 14.09.2000
року № 201, у зв'язку з тим позивача
зобов'язано стягнути кошти з осіб,
винних у понаднормовому списанні фарби
олійної на суму 2,42 тис. грн., в
подальшому списання запасів
здійснювати з дотриманням вимог
чинного законодавства.

З акту ревізії вбачається, що при
списанні господарських матеріалів, а
саме фарби олійної на проведення
поточних ремонтів, виконаних
господарським способом за період з
01.09.2010 року по 31.07.2012 року, встановлено,
що в період з 01.11.2010 року по 30.09.2011 року
понаднормово списано фарби олійної у
кількості 106,56 кг. На загальну суму 2419,78
грн. (за 2010 рік: загальний фонд, КФК 070201,
КЕКВ 1131 на суму 1409,95 грн., за 2011 рік:
загальний фонд, КФК 070101, КЕКВ 1131 на суму
1009,83 грн.), внаслідок невірного
застосування норм для списання фарби, а
саме списання фарби здійснювалось за
розцінками поліпшеного фарбування з
розчищенням старої фарби до 35%.
Відповідно до Таблиці 2 п.1.2 Технічної
частини Збірника 12 «Малярні роботи»
ДБН Д.2.4-12-2000 «Ресурсних елементних
кошторисних норм на ремонтно -
будівельні роботи», затверджених
наказом Держбуду України від 14.09.2000 № 201
для застосування розцінок поліпшеного
фарбування повинні виконуватись
додаткові операції, які наведені у
Таблиці 2 п.1.2 Технічної частини
Збірника 12 від 14.09.2000 № 201 такі, як
наприклад, підмазка тріщин та вибоїн,
проолифка розчищених місць та вибоїн,
огрунтовка прошпатлеваних та
підмазаних місць, виконання яких
передбачено розцінками з поліпшеного
фарбування, але фактичне виконання
відповідних робіт не підтверджено
актами на списання матеріалів, які
повинні бути використані на відповідні
роботи, що є порушенням Таблиці 2 п.1.2
Технічної частини та розцінок Р 12-4-5,
12-5-1, 12-2-1, 12-6-1 Збірника 12 від 14.09.2000 № 201.

Отже, відповідач дійшов висновку про
наднормативне списання фарби олійної
на підставі того, що списання фарби за
розцінками поліпшеного фарбування з
розчищенням старої фарби до 35% повинно
було проводились з одночасним
списанням матеріалів для проведення
підготовчих робіт для фарбування,
тобто позивачем поліпшене фарбування
документально не підтверджено.

Судом першої інстанції встановлено, що
в 2010 році в будівлі Лебединської школи
проводився поточний ремонт, під час
якого були проведені роботи з
поліпшеного фарбування з розчищенням
старої фарби до 35%.

Зазначені роботи були проведені на
підставі кошторисної документації, яка
була розроблена відповідно до договору
№ 48 на розробку кошторисної
документації від 16.07.2010 року,
укладеного між позивачем та
комунальним підприємством «Відділ
капітального будівництва»
Новоазовської районної ради. Крім того,
комунальне підприємство «Відділ
капітального будівництва»
Новоазовської районної ради
здійснював технічний нагляд за
поточним ремонтом на підставі договору
№ 49 від 20.07.2010 року.

Також в 2011 році в будівлі дитячого
садка в с.Лебединське проводився
поточний ремонт, під час якого були
проведені роботи з поліпшеного
фарбування з розчищенням старої фарби
до 35%. Комунальне підприємство «Відділ
капітального будівництва»
Новоазовської районної ради
здійснював технічний нагляд за
поточним ремонтом в дитячому садку на
підставі договору № 45 від 06.09.2010 року.

Відповідно до п.9.6 Методичних
рекомендацій з проведення державною
контрольно-ревізійною службою ревізій
використання коштів на будівництво,
затверджений наказом Голов КРУ від
27.02.2009 року № 39 при господарському
способі будівельні роботи виконуються
силами власних будівельних
підрозділів підприємств, установ і
організацій або тимчасово створеними
бригадами, у тому числі на підставі
трудових угод. Норми витрат та списання
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій на виконані обсяги
будівельно-монтажних робіт мають
узгоджуватися з нормами витрат
матеріальних ресурсів, наведеними в
ресурсних елементних кошторисних
нормах. Для визначення фактичних
обсягів робіт, виконаних господарським
способом, також проводяться обстеження
та контрольні обміри.

Як вбачається з акту ревізії фактичні
обміри виконаних робіт з фарбування
дитячого садка та школи під час
проведення ревізії не проводились.

Враховуючи те, що висновки акту ревізії
щодо понаднормативного списання фарби
олійної на проведення поточних
ремонтів та, відповідно, не здійснення
поліпшеного фарбування дитячого садка
та школи не мають доказової бази,
колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог в частині визнання
незаконним та скасування п.3.9 вимоги №
26 - 01 - 34/5360 від 19.11.2012 року.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконним та скасування п.3.12 вимоги
№ 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року.

Вказаним пунктом вимоги визначено
недоотримання фінансових ресурсів
позивачем від продажу земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення на загальну суму 29,55 тис.
грн. (з них 2,69 тис. грн. до Державного
бюджету), що є порушенням абз.3 ч.1 ст.47
Закону України «Про державний бюджет
на 2010 рік», п.1, п.5, п.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», п.3.2
розпорядження голови Новоазовської
районної державної адміністрації «Про
викуп земельної ділянки ПП ОСОБА_5 для
будівництва гаражної стоянки
вантажної автомобільної техніки» від
23.03.2007 року № 270, п.1.4 договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2007 року, у зв'язку з чим позивача
зобов'язано направити інформацію про
виявлене порушення до відповідних
органів для вжиття ними відповідних
заходів.

В ході ревізії з питання повноти
надходження коштів до спеціального
фонду бюджету сільської ради від
продажу земельних ділянок не
сільськогосподарського призначення за
межами населених пунктів інспекцією
встановлено, що на підставі
розпорядження голови Новоазовської
районної державної адміністрації від
23.03.2007 року № 270 «Про викуп земельної
ділянки ПП ОСОБА_5 для будівництва
гаражної стоянки вантажної
автомобільної техніки» між
Новоазовською районною державною
адміністрацією та приватним
підприємцем ОСОБА_5 11.04.2007 року було
укладено договір купівлі - продажу
земельної ділянки площею 04775 га,
розташованої за адресою: Донецька
область, Новоазовський район,
територія Лебединської сільської ради,
поза межами населеного пункту, для
будівництва гаражної стоянки
вантажної автомобільної техніки.

Пунктом 4 зазначеного договору
встановлено, що продаж вчинено за 98393,21
грн., які покупець зобов'язаний
сплатити на рахунок Лебединської
сільської ради Новоазовського району
Донецької області таким чином: суму у
розмірі 29517,96 грн., що складає 30% від
загальної суми вартості земельної
ділянки протягом 30 діб після укладання
цього договору, а решту суми - 68875,25 грн.
на протязі 5 років рівними частками
щомісячно, шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок Лебединської
сільської ради Новоазовського району.

Відповідно до п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
яка діяла на момент укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки) до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в
межах населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у
статутних фондах яких державі належать
частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Отже, у зв'язку з тим, що Лебединська
сільська рада не є стороною договору
купівлі-продажу земельної ділянки, у
позивача відсутні законні підставі для
вжиття заходів щодо погашення
заборгованості за договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2007 року.

Крім того, листами за № 429 від 08.09.2010
року, № 265 від 17.06.2010 року, № 141 від 19.03.2010
року, № 683 від 20.12.2010 року, № 830 від 11.10.2011
року, № 455 від 12.06.2012 року позивач
повідомляв ПП ОСОБА_5 та прокурора
Новоазовського району про наявність
заборгованості за договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2007 року та необхідність її
погашення.

Також позивачем був направлений лист
від 23.04.2012 року № 365 на адресу голови
Новоазовської районної державної
адміністрації, з якого вбачається, що
заборгованість ПП ОСОБА_5 за договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2007 року станом на 28.02.20112 року
складає 20140,40 грн..

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
позовні вимоги в частині визнання
незаконним та скасування п.3.12 вимоги
№26-01-34/5360 від 19.11.2012 року підлягають
задоволенню, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Державною фінансовою інспекцією у
Донецькій області по даній справі не
доведено правомірності прийняття п.п.
3.5, 3.9, 3.12 вимоги № 26-01-34/5360 від 19.11.2012
року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
31 жовтня 2013 року по справі
№ 805/2487/13-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня
2013 року по справі № 805/2487/13-а залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції постановлена в порядку
письмового провадження, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя
І.В.Юрко

Судді

Г.М.Міронова

А.А.Блохін