Справа № 802/4668/13-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 січня 2014 р.
Справа № 802/4668/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

позивача: ОСОБА_1

представників сторін:

позивача: ОСОБА_6- адвокат

відповідача: Порхун Л.М.- представник за
довіреністю

третьої особи 1: ОСОБА_7- представник за
довіреністю

третьої особи 2: ОСОБА_3- представник за
довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: 2-го міського відділу управління
державної міграційної служби України
у м. Вінниці, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_4,
служба у справах дітей Вінницької
міської ради

про: визнання неправомірною відмову у
знятті з реєстрації фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1 до 2-го міського відділу
управління державної міграційної
служби України у м. Вінниці, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4, служба у справах
дітей Вінницької міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що йому відмовлено у
задоволенні заяви про зняття з
реєстраційного обліку неповнолітнього
ОСОБА_5. Такі дії відповідача він
вважає неправомірними, в зв'язку з чим
просить суд зобов'язати відповідача
скасувати реєстрацію неповнолітнього
ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог та просила
відмовити у задоволені позову з
підстав викладених у письмових
запереченнях, які долучені до
матеріалів справи (а.с. 24-26).

Представник третьої особи 1, проти
задоволення адміністративного
заперечувала та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи 2, просила
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення сторін, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ордера № 028-95 виданого на
підставі протоколу № 112 від 05 січня 1995
року засідання профспілкового
комітету ВіАЗ ОСОБА_1 та його сім'ї
передана у власність квартира АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач зазначив,
що після отримання ордеру на квартиру
АДРЕСА_1 та вселення його сім'ї у цій
квартирі залишилась прописаною сім'я
ОСОБА_4, яка проживала у зазначеній
квартирі до отримання ордеру на
квартиру АДРЕСА_3 від 28 травня 2001 року
сім'ю ОСОБА_4 визнано такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1. Проте, у ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4
народився син ОСОБА_5, якого було
прописано за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернувся до другого міського
відділу управління державної
міграційної служби України у м.
Вінниці із заявою про зняття з
реєстраційного обліку АДРЕСА_1 ОСОБА_5.

Листом № 15/5/Ф-1 від 19 червня 2013 року
надано відповідь на заяву позивача та
зазначено, що правові підстави для
зняття з реєстраційного обліку
АДРЕСА_1 малолітнього ОСОБА_5 відсутні,
посилаючись на статтю 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" та на
п. 3.1 Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України №1077 від 22
листопада 2012 року зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи; судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою; свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану,
або документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи на
обліку у закладі установі соціального
обслуговування та соціального захисту;
підстав на право користування житловим
приміщення (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
у навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання) відчуження житла та інших
визначених законодавством документів.
Окрім того, зазначив, що для вирішення
питання по суті необхідне рішення суду
про зняття ОСОБА_5 з реєстрації за
адресою АДРЕСА_1.

Даючи правову оцінку обставинам справи
суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" (далі - Закон) громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом.

Статтею 3 Закону визначено, що
реєстрація - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Відповідно до статті 7 Закону, зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою; свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану,
або документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Згідно із пунктом 1.3 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України №1077 від 22
листопада 2012 року (далі - Порядок №1077),
встановлено, що реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
в районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського
(Автономної Республіки Крим) значення у
день подання особою документів.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку №1077
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі,
зокрема, судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою; інших
документів, які свідчать про
припинення підстав на право
користування житловим приміщенням
(закінчення строку дії договору оренди,
найму, піднайму житлового приміщення,
строку навчання в навчальному закладі
(у разі реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Відтак, суд звертає увагу на те, що
вищевказаною нормою визначено
вичерпний перелік підстав для зняття
особи з реєстрації місця проживання.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на підставі положення
частини 2 статті 19 Конституції України,
зобов'язаний діяти у відповідності до
вимог статті 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання" та з урахуванням
того, що вказаною статтею визначено
вичерпний перелік підстав для зняття
особи з реєстрації місця проживання.
Вихід за межі вказаного переліку не
передбачено чинним законодавством, не
входить до компетенції відповідача.

Відтак, суд приходить до висновку про
те, що, відмовляючи позивачу у знятті з
реєстраційного обліку ОСОБА_5
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, діяв виключно в межах
повноважень та відповідно до вимог
чинного законодавства України.

В силу статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Статтею 86 КАС України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні; ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили; суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачу в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, а
також за відсутності витрат
відповідача, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна