Справа № 2а/0470/13297/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/17768/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., секретар
Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргувідділу
державної виконавчої служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 листопада
2011 рокута ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" до відділу
державної виконавчої служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, треті особи Товариство з
обмеженою відповідальністю "Кебела",
ЖорнякВікторВалерійович про
визнанняпротиправнимидій та
стягненнякоштів,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом до
відповідача. Просиввизнати
незаконними дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (далі - ВДВС
Верхньодніпровського РУЮ
Дніпропетровської області)Залімського
С.Г. щодо укладання з ТОВ «Кебела»
договорів на відповідальне зберігання
транспортних засобів № 87 від 20 березня
2011 року та № 88 від 20 березня2011 року;
скасувати зазначені договори; стягнути
з відповідача на його користь кошти в
розмірі 29760 грн.

Посилався на те, що зазначені договори
на відповідальне зберігання
арештованих автомобілів укладені
неправомірно, всупереч ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки укладені без відома стягувача
та за формою не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від31січня 2012 року, позовзадоволено
частково. Визнано протиправними дії
ВДВС Верхньодніпровського РУЮ
Дніпропетровської областіпо укладанню
з ТОВ «Кебела» договорів про
відповідальне зберігання № 87 від 20
березня 2011 року та № 88 від 20 березня 2011
року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзіВДВС
Верхньодніпровського
РУЮДніпропетровської області,
посилаючись напорушення судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права у межах доводів
касаційної скарги, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скаргане підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17вересня 2009 року
державним виконавцем ВДВС
Верхньодніпровського
РУЮДніпропетровської області відкрито
виконавче провадження ВП № 14817893 з
виконання виконавчого напису
нотаріуса № 2119 про звернення
стягнення на майно ОСОБА_6: сідловий
тягач МАN 19/403 РЬТ, 1996 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1 та напівпричіп
марки «ХОФМАН», 1998 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_2, для
задоволення за рахунок виручених від
реалізації заставного майнакоштів
вимог ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», в загальному
розмірі 366631 грн. 28 коп.

15 березня 2010 року відповідачем
здійснено опис і арешт
автотранспортних засобів, про що
складено акт опису і арешту майна, яке
прийняв на відповідальне зберігання
боржник за виконавчим провадженням
ОСОБА_6, зберігачем заставленого майна
призначений ОСОБА_7 Цього ж дня
державним виконавцемскладено акт про
визначення місця стоянки арештованого
майна за адресою: АДРЕСА_1. Боржник
ОСОБА_6 був присутній при складанні
акту опису і арешту майна.

20 березня 2011 року відповідач згідно
договорів № 87 та № 88 від 20 березня 2011
року передав це ж майно (сідловий тягач
МАN 19/403 РЬТ, 1996 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1 та напівпричіп
марки «ХОФМАН», 1998 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_2)на
відповідальне зберігання ТОВ «Кебела».

Задовольняючи частково позовні вимоги
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що підстави для
укладення договорів зберігання
арештованого майна з ТОВ «Кебела» були
відсутні: призначений зберігачем
заставного майна ОСОБА_7 від зберігання
майна не відмовлявся, автотранспортні
засоби знаходилися на стоянці за
адресою, що вказана в акті державного
виконавця від 15 березня 2010 року, в
належному стані, в матеріалах справи
відсутні повідомленнядержавним
виконавцем стягувача про передачу
арештованого майна боржникана
відповідальне зберігання ТОВ
«Кебела», авансовий внесок для
організації виконавчих дій ТОВ
«Кебела» як суб'єкта господарювання у
відповідності до положень п. 19 ст. 11
Закону № 783-ХІV позивач не оплачував,
акти передачі цього майна на
відповідальне зберігання ТОВ «Кебела»
відсутні.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження» від 30 червня 1999
року та п. 5.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 74/5 від
15 грудня 1999 року, майно, на яке
накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону,
передається на зберігання боржникові
або іншим особам (далі - зберігач,
призначеним державним виконавцем, під
розписку в акті опису. Копія акту опису
майна видається боржнику, стягувачу, а
в разі якщо обов'язок зберігання майна
покладено на іншу особу, - також
зберігачу.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису й арешту.

Виходячи з вимог п. 5.8.4 Інструкції про
проведення виконавчих дій, у разі
відмови боржника або членів його сім'ї,
чи представника боржника - юридичної
особи прийняти майно на зберігання,
відсутності їх при проведенні опису
майна, а також за наявності обставин, що
не дають змогу передати вказаним
особам майно на зберігання, державний
виконавець призначає зберігачем
описаного майна іншу особу.

Відповідно до п. 5.8.2 цієї ж Інструкції
передбачено обов'язок державного
виконавця укласти договір зберігання,
за яким зберігач має право на одержання
за зберігання майна винагороди або
прибутку від зберігання майна, розмір
яких встановлюється відповідно до
вимог глави 66 ЦК України.

За таких обставин, коли державним
виконавцем не вмотивовано передачу
арештованого майна на зберігання іншій
особі, не наведено підстав та не
повідомлено про таку передачу
стягувача, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку, що дії
ВДВС Верхньодніпровського РУЮ щодо
укладення договорів про відповідальне
зберігання з ТОВ «Кебела» є
протиправними, та у цій частині ухвалив
рішення про задоволення позовних
вимог.

Разом з тим, суди першої та апеляційної
інстанцій, дійшли правильного
висновку, що скасування спірних
договорів про відповідальне
зберігання та стягнення з відповідача
коштів в сумі 29760 грн. є
господарсько-правовим спором і в
розумінні ст. 3 КАС України не
відноситься до справ адміністративної
юрисдикції.

Відповідно до вимогчастини 1 статті 220
Кодексу
адміністративногосудочинстваУкраїни
суд касаційноїінстанції не
можедосліджуватидокази, встановлювати
та визнаватидоведенимиобставини, що не
буливстановлені в судовому рішенні, та
вирішуватипитання про достовірність
того чиіншогодоказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративногосудочинстваУкраїни,
суд
касаційноїінстанціїзалишаєкасаційнус
каргу без задоволення, а судовірішення
-без змін, якщовизнає, що суди першої та
апеляційноїінстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при
ухваленнісудовихрішеньчивчиненніпроц
есуальнихдій. Не може бути
скасованосудоверішення з
мотивівпорушення норм процесуального
права, якщоце не призвело і не могло
призвести до неправильного
вирішеннясправи.

Доводи касаційноїскарги про порушення
судами першої та апеляційноїінстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та
спростовуютьсявисновкамисудів. Тому
колегіясуддів, перевіривши у межах
доводівкасаційноїскаргиправильністьз
астосування судами норм матеріального
та процесуального, приходить до
висновку,
щокасаційнускаргунеобхіднозалишити
без задоволення, а судовірішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргувідділу державної
виконавчої служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
листопада 2011 року та
ухвалуДніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року - без змін.

Ухваланабираєзаконноїсили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:
В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк