Справа № 686/21603/13-а
Суддя: Салоїд Н. М.
Дата ухвалення: 2013-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

13 листопада 2013 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого - судді Салоїд
Н.М.,

при секретареві - Колісник Л.В.,

за участю представників
позивачів - Брикайла В.І., Степчука С.С.,

відповідача та його адвоката -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Хмельницькому
адміністративну справу за позовом

Управління Державної міграційної
служби України у Хмельницькій області

до

громадянина Узбекистану ОСОБА_5

про затримання, поміщення та утримання
у пункт тимчасового поміщення
іноземців та його видворення за межі
України у примусовому порядку

в с т а н о в и в :

У жовтні місяці 2013 року
Управління Державної міграційної
служби України у Хмельницькій області
звернулося до суду із адміністративним
позовом про затримання та видворення
за межі України громадянина
Узбекистану ОСОБА_5 у зв»язку із
закінченням строку його перебування на
території України. Означений позов
позивач обгрунтовує його тим, що
постановою Державної міграційної
Служби України у Хмельницькій області
24 вересня 2013 року винесено постанову
про притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення правил
перебування іноземних громадян в
Україні та накладення
адміністративного стягнення на
ОСОБА_5, передбаченого статтею 203 КУПАП
у виді штрафу в розмірі 850 грн.

У зв»язку із відсутністю коштів у
ОСОБА_5 для повернення в країну
походження існують вагомі підстави для
його затримання поміщення у ПТПІ та
примусове видворення за межі України.

В судовому засіданні
представники позивача заявлені вимоги
підтримали, просять його задоволити.
Суду показали, що 15.10.2013 року у ОСОБА_5
був вилучений паспорт громадянина
Узбекистану для проставлення у ньому
відмітки, котрий мав бути йому
повернутий для виконання рішення про
повернення за межі України. Однак 16
жовтня 2013 року ОСОБА_5 до управління
міграційної служби не прибув, коштів
для повернення не мав, тому повернути
паспорт не представилось можливим.
Наполягають на його примусовому
видворенні за межі України.

Відповідач ОСОБА_5 та його
представник заявленого позову не
визнали. Суду показали, що він
українською мовою не володіє,
перекладачем його не забезпечили. Він
мав намір та має його покинути України
у добровільному порядку, однак у
зв»язку із тим, що працівники
управління міграційної служби
вилучили у нього паспорт, виконати
рішення про повернення до країни свого
походження змоги до 28 жовтня 2013 року не
мав.

Заслухавши доводи представників
позивача , заперечення відповідача та
його представника, перевіривши
матеріали справи доказами, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 липня 2013 року
порушив правила перебування в Україні
та проживав за документами, термін дії
яких закінчився.

З цих підстав відносно ОСОБА_5 24 вересня
2013 року за постановою начальника
Хмельницького МВ УДМС України в
Хмельницькій області притягнуто
відповідача до адміністративної
відповідальності на підставі
протоколу про адмінправопорушення від
24.09.2013 року за ознаками частини 1 статті
203 КУПАП та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі 850 грн. Штраф винним 25
вересня 2013 року сплачено, про що
свідчить квитанція.

16 жовтня 2013 року Хмельницьким районним
сектором УДМС України в Хмельницькій
області прийнято рішення про примусове
повернення з України ОСОБА_5 та
зобов»язано останнього покинути
територію України у термін до 22.10.2013
року із забороною подальшого в»їзду на
територію України.

Тому, за цим Законом компетентні органи
державної виконавчої влади
уповноважені приймати не рішення про
видворення, а рішення про примусове
повернення іноземців та осіб без
громадянства, які можуть бути
оскаржені до суду. Якщо ж вказані особи
без поважних причин в установлений
строк таких рішень не виконають, або
якщо є обґрунтовані підстави вважати,
що іноземець або особа без
громадянства ухилятимуться від
виконання цих рішень, відповідний
суб'єкт владних повноважень
звертається до адміністративного суду
з позовом про їх примусове видворення з
України (ч.1 ст. 30 Закону).

Позивач просить затримати, помістити
та утримувати громадянина Узбекистану
ОСОБА_5 у пункті тимчасового поміщення
іноземців у с.Журавичі Ківерцівського
району Волинської області. Однак
означена позовна вимога суперечить
закону і задоволеною бути не може,
виходячи з наступного.

Закон № 3773-VI, будучи спеціальним,
взагалі не передбачає компетенцію
адміністративного суду щодо
затримання іноземців або осіб без
громадянства та їх поміщення у пункти
тимчасового перебування, а фактично
покладає такий обов'язок на органи
виконавчої влади після прийняття судом
рішення про примусове видворення за
межі України.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, або орган
охорони державного кордону на підставі
відповідного рішення з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора розміщує іноземців та осіб
без громадянства у пунктах тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства
перебувають у пунктах тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України,
протягом строку, необхідного для
виконання рішення суду про примусове
видворення, але не більш як дванадцять
місяців".

Таке рішення про примусове повернення
ОСОБА_5 відповідачем прийнято 16.10.2013
року та зобов»язано у термін до 22.10.2013
року покинути територію України, котре
він мав право оскаржити до суду. Однак
означене рішення відповідачеві ОСОБА_5
не було перекладено мовою, якою він
володіє, не вручене останньому, що
потягло порушення його прав та
можливості у спосіб запропонований
позивачем покинути країну перебування
добровільно.

Як пояснив ОСОБА_5 та цього не
заперечували і представники позивача,
що у нього був відібраний ними паспорт
громадянина Узбекистану та залишився у
представників позивача на час розгляду
справи судом. Ці обставини
унеможливили виїзд з країни
перебування та виконання прийнятого
рішення у добровільному порядку.

Українською мовою він не володіє, він
не був забезпечений перекладачем, що
потягло порушення його прав на захист.

Судом не приймається до уваги та
оцінюється критично посилання
представників позивача, щодо
неможливості виїзду ОСОБА_5 за
відсутністю у нього коштів, позаяк
відповідач штраф сплатив, про що
свідчить квитанція та заявляв у суді,
що у нього є кошти для виїзду, але за
відсутністю паспорта він був
позбавлений такої можливості.

Тому за таких обставин суд вважає
здійснити примусове видворення є
неможливим.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 9, 14, 86, 158, 160, 163 КАС України, статей
15, 30, Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства, суд -

п о с т а н о в и в
:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Державної
міграційної служби України у
Хмельницькій області до громадянина
Узбекистану ОСОБА_5 про затримання,
поміщення та утримання у пункт
тимчасового поміщення іноземців та
його видворення за межі України у
примусовому порядку відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через суд, який постановив оскаржуване
рішення.

Суддя: