Справа № 2а-770/10/0970
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м.
Київ К/800/54872/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за касаційною
скаргою Державної служби України з
лікарських засобів на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у адміністративній справі за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної інспекції з
контролю якості лікарських засобів про
визнання нечинним та скасування
рішення про анулювання ліцензії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ФОП ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до Державної
інспекції з контролю якості лікарських
засобів про визнання нечинним та
скасування рішеня № 37-А від 05.02.2010 року
про анулювання ліцензії НОМЕР_1 від
04.06.2008 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.013 року
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року скасовано та ухвалено нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено: визнано нечинним та
скасовано рішення Державної інспекції
з контролю якості лікарських засобів №
37-А від 05.02.2010 року про анулювання
ліцензії НОМЕР_1 від 04.06.2008 року.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, Державна служба
України з лікарських засобів
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2013 року та залишити без змін
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.04.2010 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи і правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності прийнятого відповідачем
рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи постанову про
задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про необґрунтованість
оскаржуваного рішення Державної
інспекції з контролю якості лікарських
засобів, так як відповідачем не
дотримано порядку анулювання ліцензії,
чим порушено вимоги чинного
законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаним висновком суду
апеляційної інстанції.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію серії НОМЕР_2 від 08.04.2008 року,
ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особа-підприємець.

Державною інспекцією з контролю якості
лікарських засобів ОСОБА_2 видано
ліцензію НОМЕР_1 від 04.06.2008 року на
проведення роздрібної торгівлі
лікарськими засобами.

На підставі наказу начальника
Івано-Франківської обласної Інспекції
№ 06/01-45 від 01.02.2010 року було проведено
позапланову перевірку дотримання ФОП
ОСОБА_2 ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами, за
результатами якої складено акт №6-2/9-ОР
від 01.02.2010 року «Про неможливість ФОП
ОСОБА_2 забезпечити виконання
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами».

Внаслідок перевірки виявлено
наявність в аптечних кіосках
рецептурних лікарських засобів, що
суперечить вимогам чинного
законодавства.

На підставі акту перевірки Державною
інспекцією з контролю якості
лікарських засобів прийнято рішення №
37-А від 05.02.2010 року про анулювання
ліцензії ФОП ОСОБА_2

При прийнятті оскаржуваного рішення
Державна інспекція з контролю якості
лікарських засобів керувалась ст. 21
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності», а також п. 7.13.3 Порядку
контролю за додержанням Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з виробництва лікарських
засобів, оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, затвердженого
спільним наказом Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва і Державною
інспекцією з контролю якості
лікарських засобів від 10.06.2009р. № 98/130.

У ст. 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» зазначені
підстави для анулювання ліцензії,
зокрема, акт про неможливість
ліцензіата забезпечити виконання
ліцензійних умов, встановлених для
певного виду господарської діяльності.

Відповідно до п. 7.13.3 Порядку контролю
за додержанням Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, затвердженого
спільним наказом Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва і Державною
інспекцією з контролю якості
лікарських засобів від 10.06.2009р. № 98/130
(надалі - Порядок), Держлікінспекція на
підставі відповідного акта приймає
рішення про анулювання ліцензії.
Рішення про анулювання ліцензії
(додаток 13) приймається протягом десяти
робочих днів з дати встановлення
підстав для анулювання ліцензії.
Рішення про анулювання ліцензії
надсилається ліцензіату
рекомендованим листом із зазначенням
підстав анулювання не пізніше трьох
робочих днів з дати його прийняття.

Разом з тим, Державною інспекцією з
контролю якості лікарських засобів не
дотримано процедури прийняття рішення
про анулювання ліцензії товариства та
не прийнято до уваги, зокрема, п. 7.6
вказаного Порядку.

Так, п. 7.6 Порядку передбачено, що у разі
виявлення порушень Ліцензійних умов
органи контролю не пізніше десяти
робочих днів від дати складання акта
перевірки додержання ліцензіатом
Ліцензійних умов видають
розпорядження про усунення порушень
Ліцензійних умов, яке надсилається
ліцензіату з повідомленням про
вручення, або орган ліцензування може
прийняти рішення про анулювання
ліцензії у випадках, передбачених
законодавством. При виявленні суттєвих
та несуттєвих порушень Ліцензійних
умов суб'єктами господарювання, які
провадять господарську діяльність з
виробництва лікарських засобів,
терміни усунення порушень Ліцензійних
умов встановлюються органом
ліцензування.

Таким чином, прийняттю рішення про
анулювання ліцензії передує видання
органом контролю розпорядження про
усунення порушень Ліцензійних умов.

Однак, Державною інспекцією з контролю
якості лікарських засобів вказане
розпорядження не видавалось та не
надсилалось ліцензіату, отже, позивач
була позбавлена можливості усунути
порушення, виявлені відповідачем під
час здіснення перевірок дотримання
позивачем Ліцензійних умов.

Згідно п. 7.8 Порядку ліцензіат, який
одержав розпорядження про усунення
порушень Ліцензійних умов,
зобов'язаний в установлений у
розпорядженні термін у письмовій формі
рекомендованим листом подати органу,
який видав це розпорядження,
документальне підтвердження про
усунення порушень.

У разі невиконання ліцензіатом
розпорядження про усунення порушень
Ліцензійних умов орган контролю
складає акт про невиконання
розпорядження про усунення порушень
Ліцензійних умов, який є підставою для
анулювання ліцензії. Копія цього акта
направляється ліцензіату
рекомендованим листом разом із
запрошенням на розгляд питання про
анулювання ліцензії на підставі акта
про невиконання розпорядження про
усунення порушень Ліцензійних умов.
Датою повідомлення ліцензіатом органу
контролю про виконання розпорядження
про усунення порушень Ліцензійних умов
є дата поштового штемпеля
рекомендованого листа (п. 7.9 Порядку).

Приймаючи до уваги те, що Державною
інспекцією з контролю якості
лікарських засобів відповідний акт про
невиконання ФОП ОСОБА_2 розпорядження
про усунення порушень Ліцензійних умов
не складався, підстави для анулювання
ліцензії позивача відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
та процесуального права, а тому
підстави для задоволення касаційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби
України з лікарських засобів -
відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: