Справа № 816/6822/13-а
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/6822/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представника позивача - Дем"янов В.А.,

представників відповідача - Давиденко
Ю.М., Прокопчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"Полтава - Консалтинг" до Карлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
третя особа - Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення- рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2013 року позивач, Приватне
підприємство "Полтава - Консалтинг",
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, третя особа - Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення- рішення.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 04.07.2013 року
№, яким йому визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 50 496 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 63 120 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків акту
перевірки №110/22/32886226 від 18.06.2013 року
щодо порушення ним ст.ст.135,153, п.15
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток за 3-й кв.
2012 року в сумі 15 008, за 4-й кв.2012 року в
сумі 35 488 грн. Крім того, позивач
стверджував про неправомірність
проведеної Карлівською ОДПІ
позапланової документальної
перевірки, за наслідками якої було
оформлено вищезгаданий акт та прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Зокрема, позивач вказував на те, що
перевірка була проведена з підстав
надання неповного пояснення та його
документального підтвердження на
запит Карлівської ОДПІ. При цьому не
погоджувався з тим, що відповідь на
запит була неповною, вказуючи, що
декілька разів ним було надано на запит
податкового органу максимально повну
інформацію з підтверджуючими
документами. Тому орган не мав підстав
для проведення позапланової перевірки.

Крім того, позивач вказував на
відсутність у його діях порушень
податкового законодавства, начебто
виявлених податковим органом, а відтак
- про правомірне користування ним
податкової пільгою з податку на
прибуток. Так, платник вказував, що він
з 2009 року є виробником біопалива
(твердих паливних брикетів), у 2010 році
отримав свідоцтво про належність
даного палива до альтернативного.
Строк дії цього свідоцтва сплив у
вересні 2012 року. Позивач своєчасно
звернувся до Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України з питань
отримання нового свідоцтва. У той час
продовжував виробництво паливних
брикетів та їх реалізацію, оскільки мав
укладені та діючі контракти на їх
поставку, у тому числі
зовнішньоекономічні. Не з вини
позивача Державним агентством з
енергоефективності та
енергозбереження України було надано
нове свідоцтво про належність
виробленого ПП «Полтава - Консалтинг»
до альтернативного із запізненням -
тільки у березні 2013 року.

Виходячи із виявленої перевіркою
перерви у дії свідоцтва про належність
виробленого ПП «Полтава-консалтинг»
палива до альтернативного, податковий
орган вважав, що в період часу, доки
діючого свідоцтва не було, платник не
мав права користуватися податковою
пільгою, передбаченою п. 15 підрозділу 4
розділу ХХ Податкового кодексу України
- як виробник біопалива.

Таку позицію позивач спростовував і
заперечував, вказуючи, що згадана норма
Податкового кодексу України не містить
умови застосування права на податкову
пільгу у вигляді обов'язкового
отримання свідоцтва про належність
палива до альтернативного. У час
перерви в дії старого та нового
свідоцтв, паливо, що виготовлялося,
було все тим же, було сертифіковано та
сам податковий орган не спростовує
належність його до біологічного, тому,
як на думку платника, він правомірно
користувався податкового пільгою з
податку на прибуток. З тих же підстав
податковий орган, як на думку позивача,
неправомірно донарахував прибуток за
рахунок курсових різниць за продаж
біопалива, вчинений за іноземну валюту
за експортним контрактом - оскільки на
прибуток, отриманий з курсових різниць,
все так же поширюється податкова
пільга з податку на прибуток як
виробнику біопалива.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити. Надав пояснення, за
змістом ідентичне викладеному вище
обґрунтуванню позову.

Представники відповідача проти позову
заперечували, просили відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на правомірність та
обґрунтованість оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.
Посилались на те, що у час, коли платник
(позивач) не мав діючого свідоцтва про
належність виробленого ним палива до
альтернативного, він не мав права на
користування пільгою з податку на
прибуток, передбаченою для виробників
біопалива. Крім того, позивачем не було
задекларовано і включено до складу
валового доходу дохід від курсових
різниць, отриманий при обміні валюти,
одержаної за експортним контрактом з
реалізації біопалива.

Представник третьої особи у ході
розгляду справи покладався на розсуд
суду, не виказав своєї позиції щодо
правомірності чи неправомірності
користування позивачем податковою
пільгою як виробником біопалива. При
цьому факти перерви у дії старого та
нового свідоцтв про належність палива
до альтернативного, а також обставини
затримки у видачі нового свідоцтва
Державним агентством з
енергоефективності та
енергозбереження України підтвердив.

Суд, заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Полтава - Консалтинг"
зареєстроване як юридична особа 20.02.2004
року Карлівською районною державною
адміністрацією, перебуває на обліку у
Карлівській ОДПІ з 24.02.2004 року. (а.с.26)

Сторони погоджувалися та не мали спору
з того приводу, що одним із видів
діяльності ПП «Полтава-консалтинг» є
виробництво біологічного палива у
вигляді твердих паливних брикетів, які
реалізовувалися позивачем із метою
отримання прибутку, у тому числі, за
експортним контрактом.

08 вересня 2010 року позивачу було видано
Свідоцтво про належність палива до
альтернативного Серії ТП №13 зі строком
дії до 08.09.2012 року. (а.с.27)

Сторони не мали спору з приводу того, що
позивач до вересня 2012 року правомірно
користувач пільгою з податку на
прибуток, передбаченою п. 15 підрозділу 4
розділу ХХ Податкового кодексу України
- як виробник біопалива.

У зв'язку із закінченням строку дії
згаданого Свідоцтва Серії ТП №13 (08.09.2012
року) ПП "Полтава - Консалтинг" на
адресу Голови Національного агентства
України з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів було направлено Заяву від
28.08.2012 року вих.№397/К про видачу
Свідоцтва про належність палива до
альтернативного.

При цьому платником було додано до
вказаної заяви необхідний перелік
документів, з- поміж іншого, було надано
експертний висновок ТП №1 від 17.08.2012
року ВЦ "ХарЦис" ДП "Український
державний Науково- дослідний
вуглехімічний інститут (УХІН)" ,
протокол випробувань №05-2012/АТ від
17.08.2012 року, таблицю випробувань до
протоколу №05-2012/АТ від 17.08.2012 (а.с.28-31)

Згідно наявного у матеріалах
справи та дослідженого судом висновку
ТП №1 вбачається, що у ході дослідження
був досліджений у випробувальній
лабораторії на відповідність вимогам
технічних умов ТУ У 37.2-1:00:2007, та
зміна №1 "Брикет паливний із рослинної
сировини пресований" , п.3.4, табл.1,
згідно стандартів ДСТУ 3528-97; ДСТУ
ISO1928:2006; ГОСТ 2160-92;ГОСТ11022-95;ГОСТ 27314-91.

За результатами досліджень
(випробувань та визначення наявності
ознак і технічних показників
(характеристик) альтернативного
палива), проведених щодо наданих
зразків палива у лабораторії ВЦ"ХарЦис"
встановлено, що технічні показники,
визначені ТУ У 37.2-1:00:2007, та зміна
№1 "Брикет паливний із рослинної
сировини пресований", підтверджені
проведеними дослідженнями, дають змогу
визначити паливо належним до
альтернативного. (а.с.28)

У відповідь на вказану заяву
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України
(Держенергозбереження України) своїм
листом повідомило позивача про те, що
за результатами випробувань «Брикету
паливного пресованого із рослинної
сировини», які оформлені протоколом
випробувань від 17.08.2012 року №05-2012/АТ,
підтверджено належність даного палива
до альтернативного, проте в процесі
випробувань для зазначеного палива
не були визначені габаритні розміри
брикету, маса однієї одиниці брикету та
тривалість горіння 100 грамів брикету.
(а.с.32)

При цьому, як звертає увагу суд,
рішення про видачу свідоцтва про
належність палива до альтернативного
чи рішення про відмову у такій видачі
Держенергозбереженням України не
приймалося.

Вказаним листом позивачу для
розгляду поданої заяви від 28.08.2012 року
№397/К та вирішення питання про видачу
свідоцтва запропоновано надати
протокол випробування лабораторії, в
якому міститься інформація щодо
визначених основних параметрів і
розмірів зразків палива, встановлених
у таблиці 1 технічних умов, та
експертний висновок, який складено з
урахуванням вимог п.3 наказу
Держенергозбереження України від
10.12.2004 №183.

На виконання вимог означеного
листа та усунення недоліків позивачем
на адресу Держенергозбереження
України направлено заяву від 24.09.2012
року №397/К/1 про видачу свідоцтва про
належність палива до альтернативного
разом із уточненим експертним
висновком ТП №1 від 17.08.2012 року ВЦ
"ХарЦис", таблицею випробувань до
протоколу №05-2012/АТ від 17.08.2012 як
доповнення до протоколу випробувань
№05-2012/АТ від 17.08.2012 року. (а.с.33)

У зв'язку з неотриманням
відповіді від Держенергозбереження
України про результати розгляду заяви
від 24.09.2012 року №397/К/1 та уточнених
додатків до неї, ПП "Полтава -
Консалтинг" було повторно направлено
на адресу Голови Державного агентства
України з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів заяву від 03.12.2012 року №457/К/1
разом з уточненим експертним висновком
випробувального центру "ХарЦис" УХІН ТП
№1 від 17.08.2012 року та доповнення до
протоколу випробувань №05-2012/АТ від
17.08.2012 року у формі таблиці випробувань
за вих.№1474 із запитуваними
параметрами. (а.с.34)

У зв"язку з повторним
неотриманням відповіді від
Держенергозбереження України на
направлені заяви від 24.09.2012 року та від
03.12.2012 року, позивачем було направлено
аналогічного змісту заяву від 23.01.2013
року №057/К/1 та відповідні уточнені
документи. (а.с.35)

Крім того повідомлено, що
визначення такого показника біопалива
як час горіння 100 грам брикету в Україні
провести не можливо, оскільки жодна із
акредитованих лабораторій цього
досліду ( визначення) не проводить.
Технічні умови, які надані позивачем
НАЕК для видачі свідоцтва. знаходяться
у ПП "Полтава - Консалтинг" у
комерційній концесії до 09.08.2013 року з
правом послідуючої пролонгації. На час
подання заяви від 28.08.2012 року ці
технічні умови були діючими. За
повідомленням їх власника "Світлоком",
вказані технічні умови знаходяться в
ДП "Полтавастандартметрологія" на
продовженні.

У відповідь на вказану заяву
листом Держенергозбереження України
позивачу було запропоновано надати
офіційний лист Національного
агентства з акредитації України на
підтвердження неможливості
дослідження жодною експертною
установою (лабораторією) в Україні
проведення визначення на встановлення
тривалості горіння 100 грамів палива
(брикету). (а.с.36)

На відповідний запит ПП "Полтава -
Консалтинг" №087/К/1 від 04.02.2013 року
Національне агентство з акредитації
України повідомило, що дійсно в реєстрі
НААУ немає випробувальної лабораторії,
акредитованої на проведення
випробування паливного брикету з
визначення параметру "тривалість
горіння 100 грам продукту ". (а.с.37)

Вказаний лист Національного
агентства з акредитації України
позивачем було направлено на адресу
Голови Державного агентства України
з питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів
разом із заявою №097/К/1 від 22.02.2013 року.
(а.с.38)

04 березня 2013 року Державним
агентством України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів було видано ПП
"Полтава - Консалтинг" Свідоцтво про
належність палива до альтернативного
із строком дії до 04.03.2015 року. Даним
свідоцтвом підтверджено, що паливо
"Брикет паливний із рослинної сировини
пресований ТУУ37.2-1:001:2007 зі зміною
№1 ідентифіковане як альтернативне.
(а.с. 39).

Особи, які беруть участь у справі, не
мали спору з приводу зазначених
обставин.

01 червня 2013 року Карлівською ОДПІ було
видано наказ № 275 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Полтава-консалтинг»
(а.с.10). За змістом наказу, підставою для
проведення позапланової перевірки є
ненадання платником документального
підтвердження на запит податкового
органу про підтвердження належності
виробленого біопалива до
альтернативного.

У період часу з 03 червня по 11 червня 2013
року на підставі згаданого наказу
Карлівською ОДПІ проведено виїзну
позапланову перевірку ПП "Полтава -
Консалтинг" з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
повноти та достовірності визначення
прибутку, звільненого від
оподаткування за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року.

За результатами даної перевірки
відповідачем складений акт №110/22/32886226
від 18.06.2013 року (надалі - Акт перевірки),
у висновках якого зафіксовано
порушення позивачем ст.ст.135,153, п.15
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток за 3-й кв.
2012 року в сумі 15 008,0 грн, за 4-й кв.2012 року
в сумі 35 488,0 грн. ( а.с.12-25)

У зв'язку зі встановленням в ході
перевірки порушень вимог податкового
законодавства Карлівською ОДПІ року
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 04.07.2013 року №, яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 50 496 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 63 120 грн. (а.с.9
)

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про результати скарги
№843/10/16-31-10-03-06 від 06.09.2013 року та
рішенням Міністерства доходів і зборів
України про результати розгляду
скарги №13819/6/99-99-10-01-15 від 23.10.2013 року
скарги позивача залишено без
задоволення, а податкове повідомлення
- рішення № від 04.07.2013 року - без
змін.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням Карлівської ОДПІ, позивач
звернувся до суду із позовом про
визнання його протиправним та
скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку
оскаржуваному податковому
повідомленню - рішенню та перевіряючи
його на предмет відповідності
вищезазначеним критеріям, суд
приходить до висновку про його
необґрунтованість та протиправність,
виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу його винесення встановлені
ним у Акті перевірки порушення
позивачем ст.ст.135,153, п.15 підрозділу 4
розділу ХХ Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток за 3-й кв. 2012 року в
сумі 15 008 грн., за 4-й кв.2012 року в сумі 35 488
грн.

При цьому такі порушення полягали
у тому, що, по-перше, платником не було
включено до складу валового доходу
дохід від курсових різниць при
реалізації товару за експортними
контрактами за 4 квартал 2012 року (
а.с.18-21); по-друге, платником було
неправомірно використано податкову
пільгу з податку на прибуток за
вересень-грудень 2012 року як виробником
біопалива.

Згадані податкові правовідносини
внормовані наступним чином.

Відповідно до п.135.1 ст.135
Податкового кодексу України, доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.п.153.1.3 п.153.1 ст.153 Кодексу,
визначення курсових різниць від
перерахунку операцій, виражених в
іноземній валюті, заборгованості та
іноземної валюти здійснюється
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне
значення курсових різниць)
ураховується у складі доходів платника
податку, а збиток (від'ємне значення
курсових різниць) ураховується у
складі витрат платника податку.

Відповідно до п.15 підрозділу 4
розділу ХХ Податкового кодексу
України, тимчасово, до 1 січня 2020 року,
звільняються від оподаткування:
прибуток виробників біопалива,
отриманий від продажу біопалива.

Сторони не мали спору з того
приводу, що прибуток, який платником
задекларовано як такий, що має пільгове
оподаткування, як і дохід від курсових
різниць, що є у складі цього прибутку -
отримані від продажу твердих паливних
брикетів, у том числі за експортними
контрактами.

Спір між сторонами був пов'язаний
із тим, що податковий орган вважав, що у
період відсутності дійсного свідоцтва
про належність згаданого палива до
альтернативного, вироблене ПП
«Полтава-консалтинг» паливо неможливо
було вважати біопаливом, а відповідно
ПП «Полтава-консалтинг» неможливо
було вважати виробником біопалива.

Позивач же, у свою чергу, займав
протилежну позицію, вважаючи, що від
закінчення дії згаданого свідоцтва,
він не втратив статусу виробника
біопалива, як і вироблене паливо не
втратило властивості біопалива. Крім
того, у затримці щодо видачі свідоцтва
відсутня його вина, затримка сталася з
вини суб'єкта владних повноважень, тому
він протиправно був позбавлений права
користуватися податковою пільгою при
оподаткування прибутку, отриманого від
реалізації біопалива.

Суд не погоджується з висновками
податкового органу щодо порушення
позивачем вищевказаних норм
податкового законодавства, а також
погоджується з позицією платника про
правомірне користування ним
податковою пільгою з податку на
прибуток як виробника біопалива, з
огляду на таке.

У ході розгляду справи судом
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що господарською
діяльністю позивача на момент
проведення спірної перевірки є
виробництво біопалива, а саме брикетів
паливних із рослинної сировини.

Як вже зазначалося, відповідно до
п.15 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України, тимчасово, до 1 січня
2020 року, звільняються від
оподаткування: прибуток виробників
біопалива, отриманий від продажу
біопалива.

При цьому Податковий кодекс
України не містить застережень та
будь-яких формальних умов, необхідних
для користування цією податковою
пільгою, зокрема, податковим
законодавством не передбачено
особливої процедури отримання статусу
виробника біопалива чи дозвільного
порядку отримання права на
користування даним видом податкової
пільги.

Отже, для користування цією
пільгою, по-перше, платник повинен
ознаки виробника біопалива; по-друге,
прибуток має бути отриманий від
продажу біопалива.

Податковий орган виходив з тої
позиції, що статус виробника біопалива
та належність палива до біологічного
має бути підтверджено уповноваженим
державним органом - суб'єктом владних
повноважень шляхом видачі
відповідного документу.

Таку позицію обґрунтовував тим,
що відповідно до ст.6 Закону України
"Про альтернативні види палива",
належність палива до альтернативного
підтверджується документом про
ідентифікацію палива, що видається
уповноваженим органом виконавчої
влади в порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. А згідно визначень,
наданих цим Законом, біологічне паливо
є різновидом альтернативного палива.
Біологічні види палива, призначені для
реалізації як товарна продукція,
підлягають обов'язковій сертифікації
відповідно до законодавства.
Виробниками альтернативних видів
палива вважаються суб'єкти
господарювання всіх форм власності, що
виготовляють тверде, рідке та газове
паливо з нетрадиційних джерел та видів
енергетичної сировини.

Зважаючи на те, що вищевказаний
документ (свідоцтво) позивачу було
видане лише 04.03.2013 року, а попереднє
свідоцтво втратило свою чинність 08.09.2012
року, податковий орган за результатами
перевірки дійшов висновку про
відсутність у ПП "Полтава - Консалтинг"
передбаченого п.15 підрозділу 4 розділу
ХХ Податкового кодексу України права
на звільнення від оподаткування
прибутку виробників біопалива,
отриманого від продажу біопалива, у
період відсутності чинного свідоцтва,
а саме з 08.09.2012 року по 04.03.2013 року. Таким
чином, як на думку відповідача,
позивачем безпідставно та
необґрунтовано занижено податок на
прибуток за вказаний період на суму 50
496 грн.

Суд вказує на те, що у період часу
з 08.09.2012 року по 04.03.2013 року ПП
«Полтава-консалтинг» займався тою ж
діяльністю з виробництва тих же за
своїми властивостями і хімічним
складом паливних брикетів, які є
біопаливом і відносяться відповідно до
вимог Закону України «Про
альтернативні види палива» до
альтернативного, що і за межами цього
часового проміжку.

Зокрема, щодо відсутності змін
виду діяльності позивача та щодо
відсутності змін характеристик товару,
що ним вироблений, не заперечували й
представники податкового органу,
вказуючи лише на відсутність
формального підтвердження
ідентифікації виробленого в цей
проміжок часу палива як біопалива.

Однак суд виходить з того, що це
паливо мало ознаки біопалива та
відповідно ПП «Полтава-консалтинг»
слід вважати у вказаний проміжок часу
виробником біопалива.

На користь цього суд трактує той
факт, що як уже вказувалося вище,
біологічні види палива, призначені для
реалізації як товарна продукція,
підлягають обов'язковій сертифікації
відповідно до законодавства ( ст.. 6
Закону України «Про альтернативні види
палива»).

Вироблений у спірний часовий
проміжок ПП «Полтава-консалтинг» товар
був сертифікований як біопаливо у
належному порядку та на підтвердження
цього надано відповідні сертифікати
позивачем ( а.с. 121-123).

Крім того, згідно тої ж норми,
належність палива до альтернативного
підтверджується документом про
ідентифікацію палива, що видається
уповноваженим органом виконавчої
влади в порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Паливо, вироблене та реалізоване
позивачем у спірному часовому проміжку
з 08.09.2012 року по 04.03.2013 року, було надано
для дослідження (зразки) та позивач у
передбаченому порядку вжив необхідні
дії для отримання документу про
ідентифікацію цього палива як
альтернативного.

Так, строк дії свідоцтва ПП
"Полтава - Консалтинг" про належність
палива до альтернативного Серії ТП №13
мало строк дії до 08 вересня 2012 року.

Згідно Постанови Кабінету
Міністрів України №1307 від 05.10.2004 року
"Про порядок видачі свідоцтва про
належність палива до альтернативного",
свідоцтво про належність палива до
альтернативного видається Державним
агентством з енергоефективності та
енергозбереження у такому порядку:
заінтересована особа подає Агентству
заяву про видачу свідоцтва та
експертний висновок про наявність
ознак альтернативного виду палива.
Порядок проведення експертизи для
підтвердження належності палива до
альтернативного визначається
Агентством.

Агентство розглядає заяву
протягом 10 днів та приймає рішення про
видачу свідоцтва або відмову в його
видачі, про що повідомляє заявника у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови.

Свідоцтво видається строком на
два роки за формою згідно з додатком. У
разі втрати свідоцтва Агентство за
заявою заінтересованої особи видає
його дублікат.

Вище суд описав встановлені факти
щодо того, що закінчення дії свідоцтва,
у серпні 2012 року ПП
«Полтава-консалтинг» було проведено
передбачене процедурою експертне
дослідження зразків своєї продукції та
отримано експертний висновок ТП №1 від
17.08.2012 року ВЦ "ХарЦис" ДП "Український
державний Науково- дослідний
вуглехімічний інститут (УХІН)" ,
протокол випробувань №05-2012/АТ від
17.08.2012 року, таблицю випробувань до
протоколу №05-2012/АТ від 17.08.2012 року
(а.с.28-31).

У розумний строк, за 12 днів до
закінчення дії старого свідоцтва ПП
«Полтава-консалтинг» звернулося, як
передбачає вказаний вище Порядок, із
листом-заявою до Голови Національного
агентства України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів (Заява від 28.08.2012
року вих.№397/К) про видачу Свідоцтва про
належність палива до альтернативного.
До заяви було додано передбачений
Порядком додаток.

Суд констатує, що Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України порушило
вимоги Постанови Кабінету Міністрів
України №1307 від 05.10.2004 року "Про порядок
видачі свідоцтва про належність палива
до альтернативного": протягом 10 днів не
було прийнято рішення ні про відмову у
видачі свідоцтва про належність палива
до альтернативного, ані прийнято
рішення про видачу свідоцтва. Факти
переписки позивача з даним суб'єктом
владних повноважень та затримки у
видачі свідоцтва описані вище.

Суб'єкт владних повноважень, Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України, з підстав,
які суд не може вважати правовими,
оскільки як такі вони не передбачені
жодною нормою права, затримав видачу
свідоцтва ПП «Полтава-консалтинг». При
цьому така затримка була пов'язана із
вимогою надати документи, що не
передбачені нормами права в Україні в
т.ч. вищезгаданим Порядком
(дослідження, яким було б встановлено
показник тривалості горіння 100 грамів
палива) і лише після надання
повідомлення іншого державного органу
про неможливість отримання таких
документів (відсутність в реєстрі НААУ
випробувальної лабораторії,
акредитованої на проведення
випробування паливного брикету з
визначення параметру "тривалість
горіння 100 грам продукту "), Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України видало
позивачу запитуване свідоцтво.

Суд ставить під сумнів той факт,
що Державному агентству з
енергоефективності та
енергозбереження України не було
відомо про відсутність в реєстрі НААУ
випробувальної лабораторії,
акредитованої на проведення
випробування паливного брикету з
визначення параметру «тривалість
горіння 100 грам продукту». Тим паче є
необґрунтованою вимога надати
документи з оцінкою цього показника.

Тому такі дії його, що потягли
затримку видачі ПП
«Полтава-консалтинг» свідоцтва про
належність виробленого палива до
альтернативного без прийняття
відповідного передбаченого рішення
протягом майже шести місяців, суд
розцінює як протиправні і такі, що
порушили права ПП «Полтава-консалтинг»
і як наслідок поставили під сумнів
право позивача скористатися
податковою пільгою як виробник
біопалива.

У той же час заява та результати
експертного дослідження зразків
продукції ПП «Полтава-консалтинг», що
04.03.2013 року були посвідчені
Держенергозбереженням України як
належні до альтернативного (як його
різновид - біопаливо), були складені
станом на серпень 2012 року - до
закінчення дії старого свідоцтва.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що у разі, якби
Держенергозбереженням України не було
порушено Порядок та витребувано у
позивача не передбачені процедурою
документи, то ним було б прийнято
рішення про видачу свідоцтва про
належність палива до альтернативного в
10-денний строк, а отже - у вересні 2012
року.

Відповідно у податкових органів
були б відсутні формальні підстави
стверджувати про те, що вироблене ПП
«Полтава-консалтинг» протягом
вересня-грудня 2012 року паливо не є
біопаливом.

Відтак, суд констатує, що:

- протягом періоду з 08.09.2012 року по
04.03.2013 року ПП «Полтава-консалтинг»
виготовляло та реалізовувало паливні
брикети, які за своїми
характеристиками, підтвердженими
експертними дослідженнями та
сертифікатами, належали до біопалива, а
отже ПП «Полтава-консалтинг» від їх
реалізації отримувало дохід як
виробник біопалива;

- ПП «Полтава-консалтинг» вжито
усіх передбачених законом дій для
виконання вимог Закону України «Про
альтернативні види палива» та
підтвердження ідентифікації
виготовленого ним палива як біопалива
(альтернативного);

- Затримка у формальному
підтвердженні ідентифікації
виготовленого ПП «Полтава-консалтинг»
палива як біопалива (альтернативного)
сталася з вини державного органу, який
порушив процедуру видачі відповідного
свідоцтва;

- Податковий кодекс України прямо
не пов'язує право на користування
податковою пільгою виробника
біопалива із отриманням свідоцтв, що
підтверджували б ідентифікацію палива
як біопалива, чи інших документів
(дозволів, свідоцтв, тощо), що
підтверджували б статус платника як
виробника біопалива.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що ПП «Полтава-консалтинг»
було протиправно позбавлено права
скористатися відповідною податковою
пільгою з податку на прибуток, а
відповідно донарахування йому
грошових зобов'язань з цих підстав є
протиправним і підлягає скасуванню. У
тому числі протиправним є
донарахування зобов'язань, що вчинене з
підстав неврахування у складі валового
доходу доходів, отриманих від курсових
різниць, отриманих від продажу твердих
паливних брикетів за експортними
контрактами - оскільки на ці доходи все
так же поширюється податкова пільга,
передбачена п.15 підрозділу 4 розділу ХХ
Податкового кодексу України.

Одночасно суд висловлює незгоду з
твердженнями позивача про
протиправність проведеної Карлівською
ОДПІ позапланової перевірки. Судом
досліджено процедуру призначення та
проведення цієї перевірки та суд
зауважує, що не отримавши свідоцтво про
належність виробленого палива до
альтернативного, після закінчення дії
попереднього свідоцтва 08.09.2012 року,
податковий орган мав усі підстави
вважати відповідь на запит неповною та
застосувати відповідну норму
Податкового кодексу України щодо
підстав проведення позапланової
перевірки.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірного
повідомлення -рішення покладено на
податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення,
на відміну від позивача, який довів
обґрунтованість вимог, заявлених у
позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Податкове повідомлення-рішення
Карлівської ОДПІ № від 04.07.2013
року визнати протиправним та
скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПП "Полтава-Консалтинг"
витрати зі сплати судового збору у сумі
1 136,16 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 25
січня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков