Справа № 2а-641/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/12401/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги
Закону №2195-ІV не виконані, а звернення
про збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2007-2008 роки.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 1 червня 2009 року
позов задоволено частково.

Оскаржуваною постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову, якою позов задоволено частково,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок і виплату позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії з 22 травня по 31
грудня 2008 року, в решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить судове рішення скасувати та
відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його обов'язкового
скасування відсутні.

Суд, на підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що з дня набранням рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10рп-2008 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6 зазначеного
Закону №2195-ІV, у редакції даного
періоду.

Також, суд до спірних правовідносин
правильно застосував положення статті
6 Закону №2195-ІV, статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції спірного періоду), з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10рп-2008.

Таким чином, рішення суду відповідає
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги його висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.