Справа № 23/394/08-АП-5/503/08-АП-23/46/09-АП-13/316/09-АП
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року м. Київ
К/800/19351/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Моторного О.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Господарського суду
Запорізької області від 12.10.2011 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2012 року

у справі №
23/394/08-АП-5/503/08-АП-23/46/09-АП-13/316/09-АП

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ»
(далі - позивач, ТОВ «Сантехніка ЗАЗ»)

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя (далі -
відповідач-1, ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя)

та Головного управління Державного
казначейства України у Запорізькій
області (далі - відповідач-2, ГУ ДК
України у Запорізькій області)

за участю прокуратури Запорізької
області

про визнання протиправними дій та
стягнення сум бюджетного
відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Сантехніка ЗАЗ» звернулось у
вересні 2008 року до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправними дій відповідача-1 з
ненадання висновку відповідачу-2 щодо
відшкодування позивачу бюджетної
заборгованості за липень 2006 року в
розмірі 350 118,67 гривень та стягнення з
відповідачів суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за липень 2006 року в розмірі 350
118,67 гривень та суми інфляційного
збільшення бюджетної заборгованості у
розмірі 138 187,74 гривень.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 12.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2012 року,
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
по ненаданню висновку УДК у
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
відшкодування ТОВ «Сантехніка ЗАЗ»
бюджетної заборгованості за липень 2006
року в сумі 350 118,67 гривень; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Сантехніка ЗАЗ» суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за липень 2006 року в розмірі 154
839,42 гривень. В задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач-1 подав касаційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. Вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій були прийняті
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідач-2 надав до суду клопотання, в
якому просив суд розглянути справу за
наявними матеріалами у справі та за
відсутністю їх представника.

Позивач в своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
є законними та обґрунтованими,
прийнятими з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
вважає касаційну скаргу відповідача-1
необґрунтованою, а тому просить
залишити рішення судів попередніх
інстанцій без змін.

Прокуратура Запорізької області
надала до суду заяву про приєднання до
касаційної скарги відповідача-1, в якій
просила задовольнити касаційну скаргу,
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

З наданих відповідачем-2 документів
вбачається, що в силу положень ст. 55
Кодексу адміністративного судочинства
України Головне управління Державного
казначейства України у Запорізькій
області підлягає заміні його
правонаступником управлінням
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в липні 2006 року позивач
звернувся до ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя з заявою про відшкодування
з державного бюджету бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість за липень 2006 року в сумі 360 879,00
гривень та надав УДК у Ленінському
районі м. Запоріжжя декларацію по
відшкодуванню податку на додану
вартість за липень 2006 року в сумі 360 879,00
гривень.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
було проведено виїзну перевірку ТОВ
«Сантехніка ЗАЗ» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за липень 2006 року, за
результатами якої було складено Акт №
576/2303-33431965 від 13.10.2006 року.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем-1 було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 24.10.2006 року №
/0/12578 та № /0/12577, якими
встановлено порушення позивачем
податкового законодавства, у
результаті чого останньому зменшено
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість за липень 2006 року на
суму 360 879,00 гривень.

Крім того, судами встановлено, що
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2007 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 15.06.2011 року, постанову
господарського суду Запорізької
області від 17.04.2007 року по справі №
13/495/06-АП скасовано, прийнято нове
рішення, яким податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2006 року №
/0/12577 скасовано повністю, а
повідомлення-рішення від 24.10.2006 року №
/0/12578 скасовано частково, в сумі 350
118,67 гривень.

Листом вих. № 17991/10/2303 від 13.12.2007 року ДПІ
у Ленінському районі м. Запоріжжя
відмовила позивачу у перерахуванні
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за липень 2006 року в
розмірі 350 118,00 гривень.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Сантехніка ЗАЗ» суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 154 839,42
гривень, виходили з того, що судовими
рішеннями, які набрали законну силу,
було підтверджено правомірність
заявленої позивачем вимоги до
відшкодування з Державного бюджету
України на поточний банківський
рахунок в обслуговуючому банку суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за липень 2006 року в
розмірі 350 118,00 гривень та її зменшення
за рахунок поточних нарахувань до
розміру на 22.09.2011 року 154 839,42 гривень.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з наведеними висновками
судів попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Орган державного казначейства, згідно
пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», протягом
п'яти операційних днів після отримання
висновку податкового органу, надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку.

Також, згідно пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» у разі, коли за результатами
перевірки сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
податковий орган розпочинає процедуру
адміністративного оскарження,
податковий орган не пізніше наступного
робочого дня за днем отримання
відповідного повідомлення від
платника або ухвали суду про порушення
справи, зобов'язаний повідомити про це
орган державного казначейства. Орган
державного казначейства призупиняє
процедуру відшкодування в частині
оскаржуваної суми до прийняття
остаточного рішення з
адміністративного або судового
оскарження.

Отже, судами вірно зазначено, що після
закінчення процедури оскарження
заявлених позивачем до відшкодування
сум податку на додану вартість,
податковий орган повинен був надати
висновок УДК у Ленінському районі м.
Запоріжжя щодо відшкодування ТОВ
«Сантехніка ЗАЗ» бюджетної
заборгованості за липень 2006 року.

Разом з тим, за результатами
касаційного розгляду справи, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя від 24.10.2006 року №
/0/12577 скасовано повністю, а
повідомлення-рішення від 24.10.2006 року №
/0/12578 скасовано частково, в сумі 350
118,67 гривень, що підтверджує
обґрунтованість позовних вимог ТОВ
«Сантехніка ЗАЗ» щодо стягнення з
Державного бюджету України на користь
останнього суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість в розмірі 154 839,42 гривень.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає обґрунтованими висновки судів
першої та апеляційної інстанції щодо
правомірності стягнення суми
визначеної бюджетної заборгованості,
оскільки відмовою у відшкодуванні
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість право платника
порушено внаслідок неодержання коштів
з бюджету.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 55, 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Здійснити заміну сторони - Головного
управління Державного казначейства
України у Запорізькій області його
правонаступником - управлінням
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Господарського суду
Запорізької області від 12.10.2011 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2012 року у справі №
23/394/08-АП-5/503/08-АП-23/46/09-АП-13/316/09-АП -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) О.А. Моторний
ригіналом згідно З оригіналом згідно