Справа № 2а-1716/10 464/8551/13-а 6-а/464/91/13
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Справа №
12165/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Львівської
області на ухвалу Сихівського
районного суду м. Львова від 10.09.2013 року
про заміну способу виконання постанови
у справі № 464/8551/13-а за заявою ОСОБА_1 про
зміну способу виконання постанови
Сихівського районного суду від 23.12.2010
року,-

В С Т А Н О В
И В:

03.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою, у якій просив змінити спосіб
виконання рішення по справі № 2-а-1716/10
та стягнути з Управління Пенсійного
Фонду України у Галицькому районі
м.Львова вже перераховану йому суму
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» державної
та додаткової пенсії, з урахуванням
виплачених сум в розмірі 57860,12 грн. В
обґрунтування заяви зазначав, що
постановою державного виконавця
Сихівського відділу ДВС ЛМУЮ від 17
серпня 2011 року закінчено виконавче
провадження № 27675861 з виконання
виконавчого листа №2-а-1716/10, виданого
Сихівським районним судом м. Львова 15
червня 2011 року про зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України у
Галицькому районі м. Львова здійснити
йому перерахунок та виплату державної
та додаткової пенсії з 10.06.2010 року у
відповідності до ст.ст.50, 54 ч.3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та ст. 52
Закону України «Про Державний бюджет
на 2010 рік», з врахуванням виплачених
сум. Зазначає, що в частині нарахування
відповідно до ст.ст.50, 54, ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
недоотриманої суми державної та
додаткової пенсії боржником рішення
суду виконане, що стверджується
наданим боржником довідкою від 29
серпня 2013 року №11606, а в частині виплати
коштів так і залишається не виконаним.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 10.09.2013 року заяву задоволено.
Змінено спосіб виконання постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 23 грудня 2010 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України у Галицькому
районі м.Львова в частині зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України у
Галицькому районі м.Львова виплатити
ОСОБА_1 суму державної та додаткової
пенсії з 10.06.2010 року у відповідності до
ст.ст.50, 54, ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», абз.1 ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 52 Закону України
«Про Державний бюджет на 2010 рік», з
врахуванням виплачених сум, у спосіб
стягнення з Управління Пенсійного
Фонду України у Галицькому районі
м.Львова на користь ОСОБА_1 57860,12грн.
нарахованої державної та додаткової
пенсії з 10.06.2010 року у відповідності до
ст.ст.50, 54, ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», абз.1 ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст.52 Закону України
«Про Державний бюджет на 2010 рік».

Не погодившись із винесеною ухвалою, її
оскаржило Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Львівської
області, яке покликаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції і винести нову ухвалу якою у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання рішення суду відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, апелянт заявив клопотання
про розгляд справи без його участі, а
тому апеляційний суд, у відповідності
до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про зміну способу
виконання судового рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що
невиконання судового рішення у даній
справі призведе до порушення прав
позивача, а зміна способу виконання на
стягнення не змінює сутність самого
рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи та є
вірними.

Згідно вимог ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

Тобто зі змісту вказаної норми
випливає, що суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

Стаття 263 КАС України не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
однак основними обставинами для цього
слід вважати такі, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст.2 цього Закону держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання.

Така обставина на думку апеляційного
суду є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи
постановою державного виконавця
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 17
серпня 2011 року закінчено виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-а-1716/10 у зв'язку з
неможливістю виконати рішення з
поважних причин, а саме відсутністю
коштів бюджетного фінансування та без
участі боржника.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до переконання, що
неможливість виконання судового
рішення яке вступило в законну силу у
зв'язку із його зобов'язальним
характером, є підставою для зміни
способу виконання цього судового
рішення, оскільки кінцевим результатом
його виконання у даній справі є виплата
позивачу належних йому коштів
державним органом.

При цьому покликання Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова на відсутність
бюджетного фінансування як на причину
невиконання рішення суду не можуть
прийматися до уваги, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З метою захисту прав та інтересів
заявника та відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконання постанови суду по даній
справі є можливим за умови зміни
способу її виконання, зокрема шляхом
стягнення з Управління ПФ України в
Галицькому районі м. Львова на користь
заявника недоплаченої пенсії, так як по
суті значення слів «виплатити» та
«стягнути» має однакове правове
навантаження, а тому спосіб виконання
судового рішення слід змінити, з метою
захисту прав та інтересів заявника, що
за ст.2 КАС України є завданням
адміністративного судочинства.

Відповідно до довідки Управління ПФ
України в Галицькому районі м. Львова
від 29.08.2013 року заявнику нараховано
державну та додаткову пенсію по
рішенню суду за період з 10.06.2010 року по
31.08.2011 року в суму 57860,12 грн..

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись, ст.ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.199, ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Львівської області залишити без
задоволення, а ухвалу Сихівського
районного суду м. Львова від 10.09.2013 року
про заміну способу виконання постанови
у справі № 464/8551/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль