Справа № 826/10644/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельфа
Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельфа
Україна» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості і
картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Дельфа Україна» звернулось до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
регіональної митниці,
правонаступником якої є Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості від 16 травня 2013 року №
100270000/2013/300565/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 16 травня
2013 року №100270000/2013/00926.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 вересня 2013 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дельфа Україна»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вислухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 січня 2013 року між позивачем та
Білорусько-Германським спільним
підприємством «Дельфа Буг» укладено
контракт №03/13, відповідно до умов якого
Білорусько-Германське спільне
підприємство «Дельфа-Буг»
зобов'язується протягом 2013 року
виготовляти та постачати ТОВ «Дельфа
Україна» товари на умовах поставки СРТ
Київ за узгодженими цінами, кількістю,
асортиментом, згідно з доповненнями,
які є невід'ємними частинами контракту,
а позивач зобов'язується прийняти та
оплатити товар на умовах цього
контракту.

Відповідно до Доповнення від 07.05.2013р.
№11 сторони узгодили ціну, кількість та
асортимент партії товару на загальну
суму 13 371,24 Євро.

На підставі вказаного контракту до
Київської регіональної митниці
декларантом позивача було подано
електронну митну декларацію від
15.05.2013р. № 100270000/2013/162225 та
товаросупровідні документи з метою
здійснення митного контролю.

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей було подано
наступні документи: контракт від
04.01.2013р. № 03/13; доповнення до контракту
від 07.05.2013р. №11; рахунок-фактура (інвойс)
від 07.05.2013р. № 524; сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 07.05.2013р.
BYUA; картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від
26.10.2012р. № 100/2012/0002323; міжнародна
автомобільна накладна CMR від 07.05.2013р. №
070501; договір на митно-брокерське
обслуговування від 08.06.2011р. № 817/Т;
довідка Печерської ДПІ № 412/2 від
17.04.2013р. про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами (про
відсутність за межами України валютних
цінностей та майна); інформація про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару; копія
митної декларації Республіки Білорусь
від 13.05.2013р. № 09159/130513/0022996.

Митна вартість товару визначена
позивачем, виходячи з ціни контракту,
тобто за основним методом.

Як встановлено судом першої інстанції,
компанія ТОВ «Дельфа Україна» входить
до складу групи компаній «Delfa», з метою
перевірки впливу відносин пов'язаності
сторін на ціну товару, посадовою особою
відповідача було направлено
декларанту позивача електронне
повідомлення про необхідність надання
додаткових документів, а саме: виписку
з бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товарів; висновки про вартісні та
якісні характеристики товару,
виготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
оцінюваних товарів, ідентичних та/або
подібних (аналогічних) товарів на
території України; довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію) товарів
(а.с. 20, 22).

Проте, декларант перелічених
документів на вимогу митного органу не
надав, пославшись на відсутність
можливості їх надання про що здійснив
запис на декларації митної вартості
(а.с.22).

16 травня 2013 року митним постом
«Столичний» Київської регіональної
митниці прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/300565/2, за яким скориговано за
шостим (резервним) методом митну
вартість товару № 1 «карнизи віконні
круглопалочні металеві з елементами
кріпленні та декоративними елементами
з деревини та пластику» з 2,29 євро/кг до
5,09 євро/кг. (або з 3,34 євро/шт. до 7,41
євро/шт.).

Внаслідок коригування митної вартості
митним органом прийнято картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 16.05.2013р. № 100270000/2013/00926
(а.с.24-25).

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Як свідчить графа 33 «Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості»
коригування здійснено у зв'язку з тим,
що надані документи містять неповні
відомості (у наданих документах
містяться розбіжності).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
58 Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товару за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, застосовуються
у разі, якщо покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами 12-15 статті 58 Митного кодексу
України передбачено, що той факт, що
продавець і покупець пов'язані між
собою особи, сам по собі не може бути
підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

Статтею 58 частиною 16 Митного кодексу
України передбачено, що для цілей цього
Кодексу особи вважаються пов'язаними
між собою у випадках, зазначених у
статті 15 Угоди про застосування статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року.

Згідно з частиною 17 статті 58 Митного
кодексу України особи, одна з яких є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншої, як би це не
називалося, вважаються пов'язаними для
цілей цього Кодексу, якщо вони
підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 4 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для
цілей цієї Угоди особи вважаються
пов'язаними між собою, тільки якщо: а)
вони є службовцями або директорами
підприємств один в одного; b) вони
юридично визнані партнерами по
бізнесу; c) вони є роботодавцем і
працівником; d) будь-яка особа
безпосередньо чи опосередковано
володіє, контролює або утримує 5 чи
більше відсотків випущених акцій, що
дають право голосу, або акцій обох з
них; e) один з них безпосередньо або
опосередковано контролює іншого; f)
обидва безпосередньо або
опосередковано контролюються третьою
особою; g) разом вони безпосередньо або
опосередковано контролюють третю
особу; h) вони є членами однієї й тієї
самої сім'ї.

З аналізу вищезазначених законодавчих
положень колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що підставою,
яка унеможливлює визнання митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) є пов'язаність покупця та
продавця, яка вплинула на ціну товару.

Як свідчить протокол від 13.03.2012 № 4
загальних зборів учасників ТОВ
«Дельфа-Україна» (а.с. 36-37), а також
статут ТОВ «Дельфа-Україна» (в редакції
від 13.03.2012) єдиним учасником та
володільцем 100 % статутного капіталу
ТОВ «Дельфа-Україна» є ТОВ «Дельфа-Буг»
СП (Білорусь).

За таких обставин, пропозиція митного
органу надати додаткові документи з
метою перевірки чи мав місце вплив
пов'язаності продавця та покупця на
вартість оцінюваних товарів, суд
вважає доречною та обґрунтованою.

Відповідно до частини 18 статті 58
Митного кодексу України при продажу
товарів між пов'язаними особами
вартість операції береться за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: 1) вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; 2)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
62 цього Кодексу; 3) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 63 цього Кодексу.

З переліку витребуваних митницею
документів позивачем було надано
митниці тільки прайс-лист виробника
ТОВ СП «Дельфа-Буг»; прайс-лист ТОВ
«Дельфа Україна»; інформацію щодо
ідентичних товарів, які реалізуються
іншими підприємствами на території
України (прайс-лист ТОВ «ОМИС» -
роздруківка з офіційного сайту
http://www.omic.com.ua; прайс-лист ПП «Кардинал» -
роздруківка з офіційного сайту
://www.cardinal.ua).

Однак, прайс-лист ТОВ СП «Дельфа-Буг»,
який адресований ТОВ «Дельфа Україна»,
не спростовує сумнів митниці щодо
впливу взаємовідносин продавця і
покупця на ціну товару, оскільки, в
даному випадку виробник є одночасно
продавцем товару, а також одноосібним
власником статутного капіталу покупця.

Таким чином, суд погоджується з тим, що
на момент прийняття відповідачам
оскаржуваного рішення та його
перегляду декларантом не було
доведено, що задекларована вартість є
близькою до вартості операцій
відповідно до вимог частини 18 ст. 58
Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи наявний
прайс-лист ТОВ «Дельфа-Буг» СП щодо
вартості товарів на продаж (а.с. 62-64).
Вказані у прайс-листі ціни
відповідають відпускним цінам на
товар, вказаних у калькуляції ТОВ
«Дельфа-Буг» СП (а.с. 65).

Товар поставлявся на умовах СРТ Київ
згідно з Інкотермс 2000, що покладає на
продавця обов'язок оплатити витрати
перевезення товару до названого місця
призначення. Таким чином, транспортні
витрати на доставку товарів
включаються продавцем до вартості
товару.

Однак, надана ТОВ «Дельфа-Буг» СП
калькуляція розрахунку ціни товарів не
містить такої складової вартості, як
витрати на перевезення (транспортні
витрати) (а.с. 65).

Під час розгляду справи в судді першої
інстанції позивачем до суду було
надано платіжне доручення в іноземній
валюті від 23.07.2013р. № 19, відповідно до
якого на користь подавця перераховано
35 455 євро. Як свідчить графа 70
«Призначення платежу» вказані кошти
перераховано на підставі контракту від
04.01.2013р. № 03/13 та декларації від 17.05.2013р.
№ 162458, водночас посилання на
рахунок-фактуру відсутнє.

Проте, вартість товарів, оформлених за
митною декларацією від 17.05.2013р. №
/2013/162458, складає 65 024, 53 євро (а
враховуючи коригування - 65 455, 35 євро). У
зв'язку з цим, надане платіжне
доручення не дозволяє ідентифікувати
товар, за який було перераховано
грошові кошти, та встановити ціну, яка
була фактично сплачена за карнизи.

В матеріалах справи наявний висновок
ДП «Держзовнішінформ» від 14.06.2013р. №
12/261, відповідно до якого ціни на
карнизи металеві, що постачаються
згідно з рахунком фактурою від 07.05.2013р.
№ 524 до контракту №03/13 від 04.01.2013р.
відповідають цінам виробника товару
ТОВ «Дельфа-Буг» СП.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельфа
Україна» залишити без задоволення, а
постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді
Костюк Л.О.

Твердохліб
В.А.

Повний текст виготовлено: 29 січня 2014
року

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.