Справа № 2а-2732/12/2170
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/800/32727/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Муравйова О.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду 10 вересня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року

у справі № 2а-2732/12/2170

за позовом
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Ізумрудний»

до Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції

Херсонської області
Державної податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Ізумрудний» (надалі також -
СВК «Ізумрудний», позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Генічеської міжрайонної
державної податкової інспекції
Херсонської області Державної
податкової служби (надалі - ДПІ,
відповідач) про скасування податкових
повідомлень-рішень Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби від 5 січня
2011 року:

- № /1 про застосування 466,79 грн. (10%)
штрафу за несвоєчасне перерахування
орендної плати за землю;

- № /1 про застосування 754,06 грн. (20%)
штрафу за несвоєчасне перерахування
орендної плати за землю, в частині
застосування 1,93 грн. штрафу;

- № /1 про застосування 412,80 грн. (10%)
штрафу за несвоєчасне перерахування
ПДВ, в частині 312/40 грн. штрафу;

- № 0/1 про застосування 5300,40 грн.
(20%) штрафу за несвоєчасне
перерахування ПДВ;

- № /1 про застосування 93631 грн. 51
коп. (50%) штрафу за несвоєчасне
перерахування ПДВ, в частині
застосування 77096,41 грн. штрафу.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року позов
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Ізумрудний» задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Генічеському районі Херсонської
області від 5 січня 2011 року №
/1, № /1 в частині
застосування штрафної санкції в сумі
1,93 грн., № /1 в частині
застосування штрафної санкції в сумі
312,40 грн., № /1, № /1
в частині застосування штрафних
санкцій в сумі 777096,41 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року апеляційну скаргу Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби залишено
без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року - без змін.

В касаційній скарзі Генічеська
міжрайонна державна податкова
інспекція Херсонської області
Державної податкової служби, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову СВК
«Ізумрудний» відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Так, фактичною підставою для
застосування штрафну на підставі
податкових повідомлень-рішень з
приводу правомірності яких виник спір
стали висновки податкового органу
викладені в акті перевірки від 2 грудня
2010 року № 989/10/15-402, рішенні ДПА у
Херсонській області від 17 березня 2011
року № 1329/10/25-014, акті від 2 грудня 2010
року № 991/15, про несвоєчасну сплату
позивачем податкових зобов'язань:

- з орендної плати за землю за
декларацією № 1119 від 28 січня 2010 року, по
платежах за січень, березень, травень,
червень 2010 року;

- з податку на додану вартість за
деклараціями жовтня 2009 року - грудня 2009
року, січня - червня 2010 року.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, зі змісту платіжних
документів слідує, що позивач,
сплачуючи платежі по орендній платі та
ПДВ, вказував в платіжних документах
реквізити звітного податкового
періоду, натомість з зворотного боку
облікових карток СВК «Ізумрудний»
слідує, що платежі відповідачем
зараховувались в порядок погашення
податкових боргів у порядку
календарної черговості його
виникнення.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили із того,
що право визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (був чинний на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлюється рівність бюджетних
інтересів, яка зводиться до того, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
різних пропорціях, не позбавляє
платника як права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 цього Закону, так і
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього
Закону.

Сума податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Законо не визначав серед заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, зміну призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України орган державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
прередбачений Конституцією та
Законами.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку про те, що пункт 7.7
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» не надавав права
податковому органу змінювати
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків. За
таких обставин суди обгрунтовано
виходили із того, що відсутній факт
несвоєчасної сплати позивачем
податкових зобов'язань з ПДВ та
орендної плати за землю за
розглядувані звітні періоди як
підстави для застосування штрафних
санкцій на підставі податкових
повідомлень-рішень, в частині що
оскаржувалися СВК «Ізумрудний».

Крім того, зазначена позиція
застосування норм матеріального права
відповідає правовій позиції, що
викладена в постанові Верховного Суду
України від 27 жовтня 2009 року № 09/188.
Відтак, суди попередніх інстанцій
виконали обов'язок, що передбачений
положеннями статті 244 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо приведення судової практики у
відповідність з зазначеним вище
рішенням Верховного Суду України.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що при розгляді справи
порушено норми процесуального права.
Таким чином, ухвалені по справі судові
рішення є законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не ґрунтується на положеннях
законодавства та не підтверджується
матеріалами справи.

За правилами частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
перевіривши у межах касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а
оскаржувані судові рішення - слід
залити без змін.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230,
231Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби відхилити,
а постанову Херсонського окружного
адміністративного суду 10 вересня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року у справі № 2а-2732/12/2170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
О.В. Муравйов

Є.А. Усенко