Справа № 803/2770/13-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року Справа № 803/2770/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевич С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача Климюк
Н.В.,

представника відповідача Рачкова О. Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Прокурора міста Луцька до Луцької
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2013 року Прокурор міста Луцька
звернувся з адміністративним позовом
до Луцької міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення
Луцької міської ради №50/3 від 18.12.2013
року «Про звернення до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України у Волинській
області Терещука О. Д.»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
черговій сесії Луцької міської ради №
50, що відбувалась 18.12.2013 року Луцькою
міською радою розглядалось звернення
внесене секретарем Луцької міської
ради Пустовітом Г. О. до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника УМВС України у Волинській
області Терещука О. Д., за результатами
чого прийнято рішення № 50/3 від 18.12.2013
року «Про звернення до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника УМВС України у Волинській
області Терещука О. Д.».

Вказаним рішенням вирішено: звернутися
до прокурора Волинської області Параки
А. А. та начальника УМВС України у
Волинській області Терещука О. Д.;
оприлюднити рішення шляхом його
опублікування в газеті «Луцький замок»
та на офіційному веб-сайті Луцької
міської ради. Додатком до рішення є
звернення, яке є невід'ємною частиною
вказаного рішення. В даному зверненні
Луцької міської ради до прокурора
Волинської області та начальника УМВС
України у Волинській області містяться
вимоги негайного припинення всіх
процесуальних кримінальних процедур з
боку прокуратури та міліції щодо ряду
перелічених в зверненні політиків і
громадських активістів області та
повернення посадовців правоохоронних
структур до своїх безпосередніх
обов'язків.

Однак, прокурор вважає вказане рішення
Луцької міської ради протиправним та
таким, що порушує конституційні засади
місцевого самоврядування, через що
підлягає скасуванню, оскільки
приймаючи оскаржуване рішення Луцька
міська рада вирішила питання, які
перебувають за межами наданих
законодавством повноважень місцевого
значення. При цьому в зверненні, яке є
додатком до рішення, Рада вказала та
надала оцінку діяльності
правоохоронних органів Волинської
області, всупереч ст. 7 Закону України
«Про прокуратуру», ч. 2 ст. 26 Закону
України «Про міліцію» втрутилась в
діяльність органів прокуратури та
міліції в частині нагляду за
додержанням законів та розслідування
діянь, які містять ознаки злочину, що
вказаними статтями - забороняється.

Тому, просить визнати протиправним та
скасувати рішення Луцької міської ради
№50/3 від 18.12.2013 року «Про звернення до
прокурора Волинської області Параки А.
А. та начальника Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України
у Волинській області Терещука О. Д.»

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з підстав, наведених
у позовній заяві просила позов
задовольнити, визнати протиправним і
скасувати оскаржуване рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. Вважає, що у
вказаному рішенні №50/3 від 18.12.2013 року
немає заклику примушування та
зобов'язання правоохоронних органів до
якихось дій. Підтвердив, що голосування
за вказане рішення було таємним. Проект
рішення та звернення оголосив секретар
міської ради і депутати за нього
більшістю проголосували. Тому вважає,
що рішення Луцької міської ради №50/3
від 18.12.2013 року прийняте у
відповідності до норм чинного
законодавства, а відтак просить суд в
позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 2 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що у
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що на черговій сесії
Луцької міської ради № 50, яка
відбувалась 18.12.2013 року Луцькою міською
радою розглядалось звернення, внесене
секретарем Луцької міської ради
Пустовітом Г. О., до прокурора
Волинської області та начальника УМВС
України у Волинській області, за
результатами чого прийнято рішення №
50/3 від 18.12.2013 року «Про звернення до
прокурора Волинської області Параки А.
А. та начальника УМВС України у
Волинській області Терещука О. Д.».

Вказаним рішенням вирішено: звернутися
до прокурора Волинської області Параки
А. А. та начальника УМВС України у
Волинській області генерал-майора
міліції Терещука О. Д.; оприлюднити
рішення шляхом його опублікування в
газеті «Луцький замок» та на
офіційному веб-сайті Луцької міської
ради. Додатком до рішення є звернення,
яке є невід'ємною частиною вказаного
рішення.

В даному зверненні Луцької міської
ради до прокурора Волинської області
та начальника УМВС України у
Волинській області вказується, що
правоохоронні органи Волинської
області долучилися до абсурдного
сценарію вгамування мирних протестів
шляхом переслідування та
безпідставних звинувачень лідерів
місцевих громадських акцій. Волинська
міліція та прокуратура висувають
надумані підозри про злочини депутату
Волинської обласної ради ОСОБА_5,
депутатам Луцької міської ради ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та громадським діячам ОСОБА_8,
ОСОБА_9 і ОСОБА_10. Також в зверненні
міститься вимога негайного припинення
всіх процесуальних кримінальних
процедур з боку прокуратури та міліції
щодо перелічених політиків і
громадських активістів та повернення
посадовців правоохоронних структур до
своїх безпосередніх обов'язків.

Як вбачається з позовної заяви
прокуратурою міста Луцька в ході
вивчення законності прийнятих рішень
встановлено порушення Луцькою міською
радою вимог Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
норм Конституції України, що виявилось
у прийнятті оскаржуваного рішення «Про
звернення до прокурора Волинської
області Параки А. А. та начальника УМВС
України у Волинській області Терещука
О. Д.».

За результатами встановлених порушень
прокурор м. Луцька звернувся до суду
щодо визнання рішення відповідача
протиправним та його скасування.

Що стосується повноважень прокурора на
звернення до суду, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень
Конституції України, на прокуратуру
покладено виконання функції нагляду за
додержанням і застосуванням законів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про прокуратуру» від 05.11.1991 року
№1789-XII, предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є,
зокрема, відповідність актів, що
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України «Про прокуратуру»,
передбачено, що прокурор, без внесення
подання, може звернутися до суду щодо
визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною
вимогою, прокурор діє як посадова особа
органу державної влади та набуває
статусу позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Компетенція місцевих рад є правовою
формою виразу їх функцій, вона водночас
служить і правовим засобом їх
реалізації. Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» розрізняє
загальну і виключну компетенцію
місцевих рад (статті 25, 26). Здійснюючи
загальну компетенцію, місцеві ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією та
законами України до їх відання. До
виключної компетенції належать
питання, які перебувають у віданні рад
і підлягають розгляду тільки на їх
пленарних засіданнях. Це, як правило,
найважливіші питання місцевого
значення, розгляд і вирішення яких не
може бути делеговано іншим органам.

Але, слід зазначити, що у переліку
питань виключної компетенції, які
вирішуються на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради в
Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні» відсутнє
таке питання, як вирішення та прийняття
рішення по «зверненню депутатів».

В пункті 13 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року №1997 №280/97-ВР
зазначено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішується питання
розгляду запитів депутатів, прийняття
рішень по запитах.

Зміст статті 11 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад» від
11.07.2002 року №93-ІV містить перелік прав
депутата місцевої ради у виборчому
окрузі.

Пунктом 1 частини першої статті 11
Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» передбачено, що у
виборчому окрузі депутат місцевої ради
має право офіційно представляти
виборців свого виборчого округу та
інтереси територіальної громади в
місцевих органах виконавчої влади,
відповідних органах місцевого
самоврядування, підприємствах,
установах і організаціях незалежно
від форми власності з питань, що
належать до відання органів
місцевого самоврядування відповідного
рівня.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 11 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» депутат
місцевої ради має право порушувати
перед органами і організаціями,
передбаченими пунктом 1 частини першої
цієї статті, та їх посадовими особами, а
також керівниками правоохоронних та
контролюючих органів питання, що
зачіпають інтереси виборців, та
вимагати їх вирішення.

Згідно з пунктом 5 частини першої
статті 11 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» депутат
місцевої ради має право вносити на
розгляд органів і організацій,
передбачених пунктом 1 частини першої
цієї статті, та їх посадових осіб
пропозиції з питань, пов'язаних з його
депутатськими повноваженнями у
виборчому окрузі відповідно до закону,
брати участь у їх розгляді.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад» при здійсненні депутатських
повноважень депутат місцевої ради має
також право на «депутатське
звернення», «депутатський запит»,
«депутатське запитання», на
невідкладний прийом, вимагати усунення
порушень законності і встановлення
правового порядку.

Тобто законодавець виокремлює три
різні види повноважень, це -
«депутатське звернення»,
«депутатський запит» та «депутатське
запитання».

Статтею 13 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» надано
визначення «депутатське звернення».
Так, відповідно до частини першої
закону депутатське звернення, це
викладена в письмовій формі вимога
депутата місцевої ради з питань,
пов'язаних з його депутатською
діяльністю, до місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, здійснити
певні дії, вжити заходів чи дати
офіційне роз'яснення з питань,
віднесених до їх компетенції.

Однак, стаття 22 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»
визначає порядок розгляду
«депутатського запиту» та відповідно
до частини першої «запит» підлягає
включенню до порядку денного
пленарного засідання ради. Крім того,
пункт другий частини 5 статті 22 цього
закону зобов'язує раду за результатами
розгляду відповіді на «запит» примати
відповідне рішення.

Тобто, законодавець розмежував
визначення «депутатському зверненню»,
«депутатському запиту» та
«депутатському запитанню» і надав їм
свій особливий статус та різних
процесуальних форм і методів
використання.

«Депутатське звернення» вимагає по
своїй суті обов'язкового надання
інформації на нього та вжиття
відповідних заходів з повідомленням
про такі заходи депутату, який
звернувся з «депутатським» зверненням.

В судовому засіданні з пояснень
представника відповідача встановлено,
що на пленарному засіданні сесії
Луцької міської ради було надано слово
депутату Григорію Пустовіту -
секретарю Ради, який зачитав проект
оскаржуваного рішення та звернення і
просив поставити його на голосування.
Таємним голосуванням більшістю
депутатів Ради рішення №50/3 було
прийнято.

З частини 2,3,5 статті 13 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»
вбачається, що місцеві органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи, а
також керівники правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, до яких
звернувся депутат місцевої ради,
зобов'язані у десятиденний строк
розглянути порушене ним питання та
надати йому відповідь, а в разі
необхідності додаткового вивчення чи
перевірки дати йому відповідь не
пізніш як у місячний строк. Якщо
депутатське звернення з об'єктивних
причин не може бути розглянуто у
встановлений строк, депутату місцевої
ради зобов'язані письмово повідомити
про це з обґрунтуванням мотивів
необхідності продовження строку
розгляду. Якщо депутат місцевої ради не
задоволений результатами розгляду
свого звернення або якщо місцеві
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, ухиляються
від вирішення порушеного у зверненні
питання у встановлений строк, він має
право внести депутатський запит
відповідно до статті 22 цього Закону.

Відповідно до частини 2,3 статті 15
Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» разі виявлення порушення
законності депутат місцевої ради має
право на депутатське звернення до
керівників відповідних
правоохоронних чи контролюючих
органів. Місцеві органи виконавчої
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
об'єднання громадян, керівники
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності, до яких
звернувся депутат місцевої ради,
зобов'язані негайно вжити заходів до
усунення порушення, а в разі
необхідності - до притягнення винних до
відповідальності з наступним
інформуванням про це депутата місцевої
ради.

Статтею 19 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» визначено
права депутата місцевої ради у раді та
її органах.

Відповідно до пунктів 2-6, 14 частини 2
статті 19 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» депутат
місцевої ради має право офіційно
представляти виборців у відповідній
раді та її органах, пропонувати питання
для розгляду їх радою та її органами,
вносити пропозиції і зауваження до
порядку денного засідань ради та її
органів, порядку розгляду
обговорюваних питань та їх суті,
вносити на розгляд ради та її органів
пропозиції з питань, пов'язаних з його
депутатською діяльністю, вносити на
розгляд ради та її органів проекти
рішень з питань, що належать до їх
відання, поправки до них, оголошувати
на засіданнях ради та її органів тексти
звернень, заяв, пропозицій громадян або
їх об'єднань, якщо вони мають суспільне
значення.

Слід зазначити, що статтею 18 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад» визначено і обов'язки депутата
місцевої ради у раді та її органах. Так,
пунктом 1 статті 18 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»
передбачено, що депутат місцевої ради
зобов'язаний додержуватися
Конституції та законів України, актів
Президента України, Кабінету Міністрів
України, регламенту ради та інших
нормативно-правових актів, що
визначають порядок діяльності ради та
її органів.

Крім того, суд звертає увагу не те, що
крім Конституції України, Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» відповідач
керується в своїй діяльності
регламентом ради.

Як встановлено судом, 17.12.2010 року
рішенням №2/2 другої сесії п'ятого
скликання Луцька міська рада
затвердила Регламент Луцької міської
ради п'ятого скликання, яким визначено
діяльність Луцької міської ради, її
депутатів, органів та посадових осіб.

Стаття 3 Регламенту Луцької міської
ради встановлює виключну компетенцію
Ради.

Як вбачається з пункту 3.2 статті 3
Регламенту Луцької міської ради до
виключної компетенції відноситься
розгляд запитів депутатів, прийняття
рішень по запитах.

Тобто мова йде саме про «депутатський
запит», що як було зазначено відповідно
до Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад» не є тотожним до визначення
«депутатське звернення», яке не
потребує по собі прийняття рішення
радою.

Відповідно статті 7 Регламенту Луцької
міської ради депутат Луцької міськради
має право брати участь у дебатах,
звертатись із запитами, ставити
запитання доповідачам,
співвідповідачам, головуючому на
засіданні, оголошувати на засіданнях
Луцькради та її органів у
встановленому Радою порядку тексти
звернень, заяв, резолюцій, пропозицій
громадян чи їх об'єднань, якщо вони
мають суспільне значення.

Стаття 11 регламенту Луцької міської
ради також розкриває визначення
«депутатського запиту»,
«депутатського запитання» та
«депутатського звернення».

Тобто, як Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Законом
України «Про статус депутатів місцевих
рад» так і регламентом Луцької міської
ради передбачено тільки оголошення на
засіданнях Луцької міськради тексту
звернень громадян чи їх об'єднань, якщо
вони мають суспільне значення. Однак,
суд звертає увагу, що законодавець
чітко розрізняє визначення
«депутатське звернення» та «звернення
громадян» в розумінні Закону України
«Про звернення громадян», які депутати
Луцької міськради мають право
безумовно оголошувати на засіданнях.

Щодо посилання відповідача на форму
звернення, яке затверджене
оскаржуваним рішенням, то суд зазначає,
що статтею 40 Конституції України
визначено «Права, свободи та обов'язки
людини і громадянина», де зазначено, що
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, які
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. В
розумінні статті 3 Закону України «Про
звернення громадян» під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Як вбачається з статті 4 Закону України
«Про звернення громадян» до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких: порушено права і законні
інтереси чи свободи громадянина (групи
громадян); створено перешкоди для
здійснення громадянином його прав і
законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його незаконно
притягнуто до відповідальності.

Крім того, статтею 5 Закону України «Про
звернення громадян» визначено вимоги
до звернення. А саме, звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань. У зверненні має бути зазначено
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання громадянина, викладено суть
порушеного питання, зауваження,
пропозиції, заяви чи скарги, прохання
чи вимоги. Звернення може бути усним
(викладеним громадянином і записаним
посадовою особою на особистому
прийомі) чи письмовим, надісланим
поштою або переданим громадянином до
відповідного органу, установи особисто
чи через уповноважену ним особу, якщо
ці повноваження оформлені відповідно
до чинного законодавства. Звернення
може бути подано як окремою особою
(індивідуальне), так і групою осіб
(колективне). Письмове звернення
повинно бути підписано заявником
(заявниками) із зазначенням дати.

Судом встановлено, що досліджене в
судовому засіданні «звернення
депутатів» є за своєю формою
«депутатським зверненням», тобто, це
викладена в письмовій формі «вимога»
виконати щось, яка покликає до
обов'язкового вжиття заходів щодо її
виконання - здійснити певні дії, вжити
заходів чи дати офіційне роз'яснення з
питань, віднесених до їх компетенції.
Такий виклад підтверджується і
встановленим законом зобов'язанням
розглянути питання, порушене депутатом
у вимозі та надати йому відповідь у
відповідні строки. Крім того,
законодавець встановив зобов'язання
повідомлення депутату з
обґрунтуванням мотивів про
неможливість розглянути відповідну
вимогу в встановлений строк та
необхідності продовження строку
розгляду.

З дослідженого в судовому засіданні
витягу з кримінального провадження №
0004904 від 02.01.2014 року вбачається, що
02.12.2013 року, 03.12.2013 року, 08.12.2013 року,
09.12.2013 року, 14.12.2013 року до ЄРДР внесені
дані про вчинення правопорушень та
повідомлено про підозру у вчиненні
злочинів передбачених статтями 295, 296, 341
КК України ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_6 Як встановлено з
пояснень прокурора в судовому
засіданні по даних провадженнях судом
остаточні рішення ще не прийнятті.

Повноваження щодо питань, які
вирішуються міськими радами виключно
на їх пленарних засіданнях,
передбачені ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» і не
містить повноважень щодо вказівок про
негайне припинення всіх процесуальних
кримінальних процедур з боку
прокуратури та міліції щодо політиків
і громадських активістів та повернення
посадовців правоохоронних структур до
своїх безпосередніх обов'язків.

В порушення ст. 13 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»,
депутатське звернення до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника УМВС України у Волинській
області Терещука О. Д. містить вказівки
щодо здійснення процесуальних дій.

Статтею 7 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що вплив у
будь-якій формі на працівника
прокуратури з метою перешкодити
виконанню ним службових обов'язків або
добитися прийняття неправомірного
рішення тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.
Звернення представників влади, інших
посадових осіб до прокурора з приводу
конкретних справ і матеріалів, що
знаходяться у провадженні прокуратури,
не можуть містити будь-яких вказівок
або вимог щодо результатів їх
вирішення.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про
міліцію» встановлено, що місцеві ради,
здійснюючи контроль за роботою
міліції, не втручаються в її
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну та
адміністративну діяльність.

Приймаючи оскаржуване рішення Луцька
міська рада вирішила питання, які
перебувають за межами наданих
законодавством повноважень місцевого
значення, при цьому в зверненні, яке є
додатком до рішення, вказала та надала
оцінку діяльності право охоронних
органів Волинської області всупереч
ст. 7 Закону України «Про прокуратуру»,
ч. 2 ст. 26 Закону України «Про міліцію»
чим втрутилась в
кримінально-процесуальну діяльність
органів міліції і прокуратури в
частині нагляду за додержанням законів
по розслідуванню діянь, які містять
ознаки злочину, що вказаними статтями -
забороняється.

Таким чином, рішення Луцької міської
ради від 18.12.2013 року №50/3 про
затвердження «депутатського
звернення» не має правового
обґрунтування.

При цьому суд зазначає, що ані депутати,
ані міська рада як і кожен громадянин
України не позбавлені права до виразу
свого власного заклику, промови тощо,
адресованої народові, якомусь
колективові, організації чи особі.
Однак, такі звернення не потребують
затверджень в органах місцевого
самоврядування. Це є власним закликом
без встановлення вимог та
обов'язковості виконання чи ні. Такі
звернення розраховані саме на
донесення та підтримку власної або
колективної думки, міркувань
громадянина, громади тощо. А тому такі
звернення не підлягають затвердженню
та не мають нічого спільного з формою
«депутатського звернення», яке
затверджене в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення Луцької міської ради №50/3 від
18.12.2013 року «Про звернення до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України у Волинській
області Терещука О. Д.» підлягає
визнанню протиправним та скасуванню, а
адміністративний позов - задоволенню.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Луцької міської ради №50/3 від
18.12.2013 року «Про звернення до прокурора
Волинської області Параки А. А. та
начальника Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України у Волинській
області Терещука О. Д.».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 14 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич