Справа № 820/10957/13-а
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 січня 2014 р.
№ 820/10957/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання -
Сотнікової Є.Ф.,

представника позивача -ОСОБА_10,

представника відповідача -Гаспарян
А.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Красноградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Красноградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області , в якому просила суд скасувати
податкове повідомлення-рішення від
10.10.2013 р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що Красноградською ОДПІ
проведено документальну невиїзну
перевірку фізичної особи ОСОБА_3 щодо
дотримання вимог податкового
законодавства з питань сплати
земельного податку з фізичних осіб за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. За
результатами зазначеної перевірки
відповідачем було складено Акт від
26.09.2013р. №62/17-010/НОМЕР_2, в якому
встановлено порушення ст. 269, пп.270.1.1 п.
270.1 ст. 270, п. 287.1 та 287.6 ст. 287 Розділу ХІІІ
«Про плату за землю» Податкового
кодексу від 02.12.2010 р. із змінами та
доповненнями, в результаті чого
фізичній особі ОСОБА_3 донараховано
податкового зобов'язання із земельного
податку з фізичних осіб в сумі 167771,32
грн. На підставі висновків акту
перевірки Красноградською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 10.10.2013
р. Позивач вважає, що висновки акту
перевірки та оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі такого акту, є безпідставними
та не обґрунтованими, в зв'язку з чим
просить його скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала, просила
суд задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, в судовому засіданні
зазначив, що встановлені за наслідками
проведеної перевірки висновки є
обґрунтованими та прийняте
контролюючим органом спірне податкове
повідомлення-рішення, є правомірним, в
зв'язку з чим, в задоволенні позову
просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з таких підстав
та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець Красноградською
районною державною адміністрацією
Харківської області 01.06.2001 р. за №
1000161 за місцем проживання:
АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва
платника єдиного податку, виданого
Красноградською міжрайонною державною
податковою інспекцією Харківської
області, нею обрана спрощена система
оподаткування, обліку та звітності з
видами господарської діяльності:
діяльність готелів і подібних засобів
тимчасового розміщення (код за КВЕД
55.10), діяльність ресторанів, надання
мобільного харчування (код за КВЕД 56.10),
технічне обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів.

Як свідчать матеріали справи,
фахівцями Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на підставі п.п.78.1.1
п. 78.1. ст.78 та ст. 79 Податкового кодексу
України та відповідно до наказу
Красноградської ОДПІ № 85 від 30.08.2013
року проведена документальна невиїзна
перевірка фізичної особи ОСОБА_3 щодо
дотримання вимог податкового
законодавства з питань сплати
земельного податку з фізичних осіб за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За результатами зазначеної
перевірки складено акт від 26.09.2013р.
№62/17-010/НОМЕР_2, в якому було встановлено
порушення ст. 269, пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270, п.
287.1 та 287.6 ст. 287 Розділу ХІІІ «Про плату
за землю» Податкового кодексу від
02.12.2010 р. із змінами та доповненнями.

На підставі висновків акту перевірки
Красноградською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 10.10.2013р., яким позивачці
збільшено суму грошового зобов'язання
з земельного податку в розмірі 167771,32
грн.

Як з'ясовано судом, фактичною підставою
для винесення спірного рішення
слугувало відображене в акті перевірки
від 26.09.2013р. №62/17-010/НОМЕР_2 судження
суб'єкта владних повноважень про
порушення платником податків, фізичною
особою ОСОБА_3 ст. 269, пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270,
п. 287.1 та 287.6 ст. 287 Розділу ХІІІ «Про
плату за землю» Податкового кодексу
від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями,
в результаті чого ОСОБА_3 було допущено
несплату земельного податку в розмірі
167771,32 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, а також суджень,
відображених суб'єктом владних
повноважень в акті №62/17-010/НОМЕР_2 від
26.09.2013 р., на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З положень наведеної норми
процесуального закону слідує, що
адміністративному суду при вирішенні
адміністративного спору належить
перевірити, зокрема, обґрунтованість
саме тих висновків, стосовно обставин
спірних правовідносин, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення.

У відповідності до положень ст. 206
Земельного кодексу України
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Згідно з п. в) ч. 1 ст. 96 Земельного
кодексу України землекористувачі
зобов'язані своєчасно сплачувати
земельний податок або орендну плату.

У відповідності до положень статей 269,
270, 271 Податкового кодексу України,
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі. Об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності. Базою
оподаткування є: нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
цим розділом; площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

За змістом п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
землекористувачі - юридичні та
фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до
закону надані у користування
земельні ділянки державної та
комунальної власності, у тому числі на
умовах оренди.

Підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру (п. 286.1 ст. 286 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
органами державної податкової служби,
які видають платникові до 1 липня
поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Нормами ст. 125 Земельного кодексу
України встановлено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Як зазначено в акті № 62/17-010/НОМЕР_2 від
26.09.2013р., позивачка ОСОБА_3, як фізична
особа, з 01.01.2011 р. по 24.07.2013 р.
використовувала земельну ділянку
площею 6,1610 га, з 25.07.2013 р. по 31.12.2013 р. -
площею 0.50 га за адресою: АДРЕСА_2, без
правовстановлюючих документів, у
зв'язку з чим їй нараховано до сплати
земельний податок за 2011 р. за
користування земельною ділянкою
площею 6,1610 га за нормативною грошовою
оцінкою земельної ділянки 4 150 665,7 грн.
за ставкою 1% на суму 41 506,66 грн. , за 2012
р. за користування земельною ділянкою
площею 6,1610 га за нормативною грошовою
оцінкою земельної ділянки 7 892 241 грн. за
ставкою 1% на суму 78 922,41 грн., за період
з 01.01.2013 р. по 24.07.2013 р. за користування
земельною ділянкою площею 6,1610 га за
нормативною грошовою оцінкою
земельної ділянки 7 892 241 грн. за ставкою
1% на суму 44 552,98 грн., за період з 25.07.2013
р. по 31.12.2013 р. за користування
земельною ділянкою 0,50 га за
нормативною грошовою оцінкою
земельної ділянки 640 500 грн. за ставкою 1%
на суму 2 789,27 грн., що разом за 2011-2013
роки складає 167 771,32 грн. Крім того
відповідач в акті перевірки посилався
на акт обстеження меж земельної
ділянки комунальної власності за
адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до акту обстеження
земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 03.07.2013
р., затвердженого Красноградським
міським головою, було проведено
обстеження меж земельної ділянки
комунальної власності за адресою:
АДРЕСА_2, в результаті якого
встановлено, що на земельній ділянці
комунальної власності загальною
площею 6,7386 га розміщені нежитлові
будівлі та споруди, які належать
фізичним та юридичним особам, а саме:
ФОП ОСОБА_3 - прохідна, вагова та склад -
6,1610 га, ФОП ОСОБА_4 - склад розміром 2 137,0
кв.м., ФОП ОСОБА_5 - склад розміром 1 639,0
кв.м., ТОВ "Вторлом" - земельна ділянка
площею 0,2000 га.

Таким чином, фактичною підставою для
визначення позивачці податкового
зобов'язання з земельного податку у
розмірі 167 771.32 грн., стали відомості,
які містяться в Акті обстеження
земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 03.07.2013
р., затвердженому Касноградським
міським головою.

В той же час, договором № И-358/2000-Б
купівлі-продажу майнового комплексу
Спільного підприємства
"Красноградський плодоконсервний
завод" від 22.11.2000 р., укладеним з
позивачкою, довідкою Комунального
підприємства технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" від 17.09.2013 р. № 382 та
технічним паспортом на будівлі по
АДРЕСА_2 підтверджується, що ОСОБА_3 на
праві власності належать розташовані
за цією адресою нежитлові приміщення
площею 70,7 кв.м. в будівлі літера "А",
нежитлові приміщення площею 487,7 кв.м. в
будівлі літера "Б" та нежитлові
приміщення площею 22,0 кв.м. в будівлі
літера "П", що за загальною площею
значно менше площі нежитлових
приміщень, розташованих на цій же
земельній ділянці, які належить іншим
фізичним та юридичним особам.

Наданим відповідачем листом Відділу
Держземагентсва у Красноградському
районі Харківської області від 14.06.2013 р.
№ 7-2-740/13 підтверджується, що за
інформацією Держземагентства в
користуванні ОСОБА_3 знаходиться
земельна ділянка в АДРЕСА_2, площею 0,2000
га вартістю 1 м.кв. 2010 р. - 67,37 грн., 2011 р. -
67,37 грн., 2012 р. - 128,10 грн., 2013 р. - 128,10 грн.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, право користування позивачкою
земельною ділянкою по АДРЕСА_2 у
встановленому діючим законодавством
порядку не оформлено, проте має місце
фактичне користування землею, на якій
розташовані належні позивачці на праві
власності нежитлові будівлі за цією ж
адресою.

На вимоги суду обґрунтовані пояснення
з приводу проведених Красноградською
ОДПІ розрахунків земельного податку
відповідачем не надані. Належні та
допустимі докази на підтвердження
розмірів земельних ділянок, виходячи з
яких було здійснено розрахунок
донарахованого позивачу земельного
податку, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене суд вважає, що
належними доказами розміру площі
земельних ділянок, а відтак відповідно
і бази оподаткування, є надані
позивачем Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, оскільки
станом на час виникнення спірних
правовідносин та розгляду справи на
вказану земельну ділянку за позивачем
не було зареєстровано ні право
власності на земельні ділянки, ні
договори оренди.

Враховуючи викладене, площі земельних
ділянок, які на думку відповідача
перебувають в користуванні позивача,
визначено відповідачем орієнтовно,
межі у натурі (на місцевості) визначені
не були, дані у державному земельному
кадастрі щодо вказаних земельних
ділянок були відсутні, що свідчить про
те, що розрахунок земельного податку
здійснений всупереч вимог діючого
законодавства. За встановлених
обставин суд вказує на неправильне
визначення відповідачем бази
оподаткування, що призвело до
неправильного визначення
донарахованого позивачу земельного
податку з фізичних осіб.

Крім того, договором купівлі-продажу
від 03.12.2002 р. підтверджується, що
позивачці, як фізичній особі, належить
нежитлова будівля "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Як зазначила позивачка, нежитлові
приміщення, які розташовані на
земельній ділянці по АДРЕСА_2,
використовуються нею у
підприємницькій діяльності для
зберігання товарно-матеріальних
цінностей, які використовуються у
діяльності готелю та ресторану, що
знаходяться в с. Наталине
Красноградського району Харківської
області. Зазначена обставина
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями документів
складського обліку
товарно-матеріальних цінностей у
складських приміщеннях по АДРЕСА_2, в
тому числі: накладними, які
підтверджують передачу
адміністратором готелю ОСОБА_7
товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_8
на зберігання у складських приміщеннях
по АДРЕСА_2 від 10.10.2010 р., 21.10.2010 р., 23.11.2010
р., 20.01.2011 р., 05.05.2011р., 10.06.2011 р., 03.10.2011 р.,
15.10.2011 р., 09.11.2011 р., 17.01.2012 р., 20.04.2012р.,
20.06.2012 р., 28.05.2012 р., 10.11.2012 р., 29.01.2013 р.,
13.05.2013 р., 20.05.2013 р., накладними, які
підтверджують передачу ФОП ОСОБА_3
товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_8
на зберігання у складських приміщеннях
по АДРЕСА_2 від 15.10.2013 р., 20.12.2013 р.,
накладними, які підтверджують видачу
ОСОБА_8 з складських приміщень по
АДРЕСА_2 товарно-матеріальних
цінностей адміністратору готелю
ОСОБА_7, актів приймання передачі
товарно-матеріальних цінностей від ФОП
ОСОБА_3 через адміністратора готелю
ОСОБА_7 на зберігання на складах по
АДРЕСА_2 матеріально відповідальній
особі ОСОБА_8 , витягу з книги
складського обліку по складу по
АДРЕСА_2, витягу з книги складського
обліку готелю "ІНФОРМАЦІЯ_2" в АДРЕСА_3.
Перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у
трудових відносинах з позивачкою
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями безстрокового
трудового договору між працівником
ОСОБА_8 і фізичною особою ОСОБА_3 від
05.04.2007 р. з додатками до нього та
безстрокового трудового договору між
працівником ОСОБА_7 і фізичною особою
ОСОБА_3 від 25.02.2007 р. з додатками до
нього, зареєстрованими у
Красноградському районному центрі
зайнятості.

Відповідно до ст. 320 Цивільного кодексу
України власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом. Таким чином, суд
дійшов висновку про правомірність
використання позивачкою, яка є
суб'єктом господарської діяльності,
придбаних нею, як фізичною особою,
нежитлових приміщень в с. Наталине
Красноградського району Харківської
області та в м. Краснограді по вул.
Українській, 39, у підприємницькій
діяльності.

В той же час позивачка ОСОБА_3 є
підприємцем та платником податків за
спрощеною системою оподаткування,
обліку та звітності.

Відповідно до п. 269.2 Податкового
кодексу України особливості
справляння податку суб'єктами
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, встановлюються главою 1
розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з п.п. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності із
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

За змістом підрозділу 8 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України встановлено, що з 01.01.2011
р. до внесення змін до розділу XIV ПК
України в частині оподаткування
суб'єктів малого підприємництва Указ
Президента України від 03.07.1998 р. за № 727
(727/98) "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва " (з
наступними змінами) та абзаци шостий -
двадцять восьмий пункту 1 статті 14
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 р. за № 13-92 (13-92) "Про
прибутковий податок з громадян "
застосовуються з урахуванням таких
особливостей: платники єдиного податку
не є платниками податків і зборів,
визначених ПК України, зокрема,
земельного податку, крім податку за
земельні ділянки, що не
використовуються для ведення
підприємницької діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачка, як платник податку, що
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та використовує
нежитлові приміщення розташовані по
АДРЕСА_2 у підприємницькій діяльності,
взагалі звільнена від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності з земельного
податку.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
його дій щодо винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене, враховуючи, що
встановлені відповідачем за наслідком
проведеної перевірки порушення
позивачем вимог діючого законодавства
не знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду, суд дійшов висновку,
що нарахована податковим органом за
дане порушення сума грошового
зобов'язання є незаконною, та як
наслідок спірне податкове
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
зазначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, прийняте
податковим органом, є необґрунтованим
та таким, що не відповідає вимогам
законодавства, через що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Красноградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

2. Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 10.10.2013 р. №
Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

3. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення, у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. 4.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова
виготовлена 27.01.2014р.

Суддя
Рубан В.В.