Справа № 13/34/09-АП
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4878/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Голубєвої Г.К., Пилипчук Н.Г., Ланченко
Л.В., Рибченка А.О.,

перевіривши заяву Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.11.2013 К/800/25644/13 у справі
13/34/09-АП за позовом Публічного
акціонерного товариства "Запорізький
завод феросплавів" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі та Управління Державної
казначейської служби України у м.
Запоріжжі Запорізької області за
участю Прокуратури Запорізької
області про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція
звернулась до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2013 К/800/25644/13.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2013 К/800/25644/13 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми права, а саме пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" щодо
права платника податку на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість.

На підтвердження зазначеного
відповідач надав ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.04.2011 К-9047/08 та від 23.02.2010 К-17406/08, в яких,
на його думку, інакше застосовано одні
й ті самі норми права.

Як вбачається зі змісту доданої до
заяви про перегляд судового рішення
копії ухвали Вищого адміністративного
суду України від 23.02.2010 К-17406/08, на яку
заявник посилається як на
підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
справа по суті не вирішувалась, а
направлялась на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Слід зазначити, що ухвала Вищого
адміністративного суду України про
скасування ухвалених у справі судами
попередніх інстанцій рішень та
направлення справи на новий розгляд не
розв'язує спір по суті, оскільки
застосування норм матеріального права
можливе лише на підставі повного і
всебічного встановлення обставин
справи. Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим. Відповідно
такі ухвали не можуть переглядатися
Верховним Судом України, оскільки в них
не відбулося застосування норм
матеріального права для розв'язання
спору по суті.

А зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.04.2011 К-9047/08 вбачається, що зміст
обставин, які розглядалися судом,
відмінні від тих, які є у даній справі.

Так, судовим рішенням (ухвала Вищого
адміністративного суду України від
28.04.2011 К-9047/08) касаційний суд підтримав
позицію судів попередніх інстанцій про
те, що право на відшкодування податку
на додану вартість виникає лише при
фактичній надмірній сплаті цього
податку до бюджету у ланцюгу
постачальників.

А в ухвалі, про перегляд якої
поставлено питання, суди,
задовольняючи позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький завод феросплавів" про
стягнення бюджетної заборгованості з
ПДВ, з чим погодився суд касаційної
інстанції, виходили з обставин,
встановлених судовим рішенням в іншій
адміністративній справі, яким було
визнано правомірність заявленої
позивачем суми ПДВ до відшкодування з
бюджету та неправомірність зменшення
останньої згідно податкового
повідомлення - рішення, та яке (судове
рішення) набрало законної сили. Тобто,
вирішуючи спір, суди керувалися
положеннями ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Аналіз наведених рішень суду
касаційної інстанції дає підстави
вважати, що обставини, які стали
підставою для заяви про перегляд
справи, не підтвердилися, оскільки
обставини і матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин, які
були предметом судових розглядів, не є
подібними.

При цьому, Вищий адміністративний суд
України звертає увагу заявника на те,
що позиція Вищого адміністративного
суду України, викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
28.04.2011 К-9047/08 не узгоджується з рішенням
Верховного Суду України, зокрема, з
постановою від 31.01.2011 (21-47а10) у справі за
позовом Закритого акціонерного
товариства "Мукачівський лісокомбінат"
до Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, за
заявою ОДПІ про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.05.2010.

Аналізуючи положення Закону № 168/97ВР,
Верховний Суд України дійшов висновку,
що якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про допуск
справи до провадження Верховного Суду
України для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2013 К/800/25644/13 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Голубєва Г.К.

Пилипчук Н.Г.

Ланченко Л.В.

Рибченко А.О.