Справа № 2а-2658/11/2770
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/43333/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій м.
Севастополя про визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на
посаді,

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в м.
Севастополі про скасування наказу
начальника УМНС України в м.
Севастополі від 21.03.2008 року №31 о/с та
поновлення на службі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 17 січня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
наказ начальника Управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуації та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в
м.Севастополі від 21 березня 2008 року №31
о/с, поновлено ОСОБА_2 на посаді
заступника начальника управління з
питань мінімізації наслідків
Чорнобильської катастрофи Управління
Міністерства надзвичайних ситуації
України в м. Севастополі, а у разі
відсутності (скорочення ) вказаної
посади - на іншій рівнозначній
вакантній посаді. Зобов'язано
Управління Міністерства надзвичайних
ситуації України в м.Севастополі
нарахувати та сплатити ОСОБА_2 середній
заробіток під час вимушеного прогулу
за період з 21 березня 2008 року по 17 січня
2012 року, з урахуванням індексу інфляції
та заробітної плати, отриманої ОСОБА_2
за період з 04 січня 2011 року по 17 січня 2012
року за іншим місцем роботи.Зобов'язано
Управління Міністерства надзвичайних
ситуації України в м.Севастополі
нарахувати та сплатити позивачу
компенсацію за невикористану
відпустку за період з 21 березня 2008 року
по 17 січня 2012 року. У задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2012 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 17 січня 2012 року
скасовано, а позовну заяву ОСОБА_2
залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
попередньої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що капітан служби
цивільного захисту ОСОБА_2 перебував на
посаді заступника начальника
управління з питань мінімізації
наслідків Чорнобильської катастрофи
УМНС України в м. Севастополі.

Наказом Міністра України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 30.01.2008
№102 позивача було звільнено із
займаної посади та зараховано у
розпорядження начальника УМНС України
в м. Севастополі. Наказом начальника
УМНС України в м.Севастополі від 21.03.2008
№31 о/с ОСОБА_2 звільнено з МНС України
21.03.2008 у запас Збройних Сил України (з
постановкою на військовий облік) за п.102
пп.3 (у зв'язку із скороченням штатів)
Положення про порядок проходження
служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій позивач був звільнений зі
служби 21 березня 2008 року та особисто
отримав копію наказу про звільнення та
трудову книжку 29 квітня 2008 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення за №
266404.

Відповідно до частини першої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач наполягав на відмові у
задоволенні позовних вимог із вказаних
підстав, а позивач, обґрунтовуючи
поважність пропуску строку, зазначав,
що вперше з позовом про оскарження
наказу начальника УМНС України в м.
Севастополі від 21.03.2008 року №31 о/с
звернувся до суду у встановлений для
цього законом строк. Однак, ухвалою
суду від 02.09.2008 його позов було
повернуто у зв'язку з не усуненням
недоліків.

Позов до суду був поданий 07 липня 2009
року, водночас клопотання про
поновлення строку звернення до суду
позивачем не заявлялось.

ОСОБА_2 обґрунтовуючи поважність
пропуску строку, зазначав, що вперше з
позовом про оскарження наказу
начальника УМНС України в м.
Севастополі від 21.03.2008 №31 о/с він
звернувся до суду у встановлений для
цього законом строк. Однак, ухвалою
суду від 02.09.2008 його позов було
повернуто у зв'язку з не усуненням
недоліків. Ухвалу Нахімовського
районного суду м.Севастополя від 02.09.2008
про повернення позову він не отримував.

З матеріалів справи, які розглядалися
Нахімовським районним судом
м.Севастополь № 2-2589/08 і № 2-3655/09 і на які
посилається позивач, обґрунтовуючи
поважність пропуску процесуального
строку вбачається, що у серпні 2008 року
позивач звертався до суду з позовом про
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу. Ухвалою від 12.08.2008 позовна
заява ОСОБА_2 залишена без руху. А
ухвалою судді Нахімовського районного
суду м.Севастополя від 02.09.2008 позовна
заява визнана неподаною та повернута
позивачу. Зазначена ухвала позивачем
не оскаржувалась.

05 травня 2009 року ОСОБА_2 знову
звернувся до Нахімовського районного
суду м.Севастополь з позовом про
поновлення на роботі, виплаті
заробітної плати за час вимушеного
прогулу і відшкодування моральної
шкоди.

Проте вже 20 травня 2009 року позивач
звернувся до Нахімовського районного
суду м.Севастополь з заявою про
повернення позовних заяв від 05.05.2009 та
від 13.05.2009. На вимогу заявника ухвалою
від 28 травня 2009 року Нахімовський
районний суд м.Севастополь залишив
позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду. Дана
ухвала ОСОБА_2 не оскаржувалась.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції дійшов вірних
висновків, що позивач у 2008 році та 2009
році звертався до суду з позовами про
поновлення на роботі, але звернення
здійснювалися з пропуском
передбаченого законом строку
звернення до суду та без надання суду
доказів поважності причин пропуску
строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з приписами частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України ( в редакції чинній на час
вчинення процесуальної дії)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

За таких обставин, враховуючи
відсутність належних доказів про
поважність причин пропуску строку,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанцій
прийшов до правильного висновку, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню,
а ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2012 року необхідно
залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій м.
Севастополя про визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на
посаді - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній