Справа № 2а/2508/1212/2011
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2508/1212/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 01.04.2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Козелецькому районі
Чернігівської області про зобов'язання
нарахувати недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу як дитині
війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Козелецького
районного суду Чернігівської області з
адмінпозовом до УПФУ в Козелецькому
районі Чернігівської області про
зобов'язання нарахувати недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 01.04.2011 р.
позовні вимоги позивача задоволені,
зобов'язано нарахувати позивачу
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу, як дитині війни за
період з 22.08.2010 р. по 01.04.2011 р.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на його думку, судове
рішення та постановити нове про
відмову в позові. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст.1 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни» відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється ЗУ «Про
державний бюджет України» на
відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» має
вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України.
Отже, відповідач не правомірно
виплачував щомісячне підвищення до
пенсії в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки в даному випадку
відповідачем рішення суду першої
інстанції було оскаржено лише в
частині задоволення позову, а
позивачем взагалі не оскаржувалося у
порядку апеляційного провадження, суд
апеляційної інстанції судове рішення в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог не переглядає та залишає його без
змін.

За таких підстав апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 01.04.2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.