Справа № 804/384/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 р. Справа № 804/384/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Парненко
В.С.

при секретарі судового засідання
Дратога С.А.,

за участю:

прокурора Каюк М.С.

представника відповідача
Федощенко О.О.

представника відповідача
Свиридова І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом прокурора
Широківського району
Дніпропетровської області до
Широківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
прокурора Широківського району
Дніпропетровської області (надалі -
позивач) до Широківської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області (надалі -
відповідач) з позовними вимогами про
визнання протиправним та скасування
розпорядження голови Широківської
районної державної адміністрації від
28.08.2013 р. №318-р-13 «Про звільнення гр.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від обов'язків
опікуна над малолітніми ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає розпорядження
голови Широківської районної
державної адміністрації протиправним,
оскільки останнім порушено вимоги
чинного законодавства відносно
порядку та умов для прийняття такого
розпорядження.

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Представники відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечували,
просили у задоволенні позову
відмовити. Надали заперечення проти
позову, відповідно до якого вважають,
що оспорюване розпорядження
правомірно винесено відповідно до
положення п. 49 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24.08.2008 р.
№ 866. Крім того, на думку відповідача,
повноваження органу опіки та
піклування, який прийняв рішення про
встановлення опіки з питання прийняття
рішень про звільнення особи від
повноважень опікуна або піклувальника
у разі невиконання нею своїх обов'язків
чітко у Цивільному кодексі України не
регламентовано. Зазначили, у зв'язку з
тим, що суд не встановлював опіку над
малолітніми ОСОБА_4, та ОСОБА_5, відсутня
була і вимога суду про надання висновку
про доцільність звільнення опікуна,
піклувальника від зазначених
повноважень - відповідно до п.49
вищезазначеного Порядку та в інтересах
малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було
видано розрядження голови
райдержадміністрації про звільнення
ОСОБА_3 від обов'язків опікуна.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно з п.2 ст.121 Конституції України на
органи прокуратури України
покладається представництво інтересів
громадян чи держави в суді у випадках
визначених законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру» перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону.

Судом встановлено, що прокуратурою
Широківського району 19.11.2013 р. винесено
постанову про проведення перевірки в
діяльності служби у справах дітей
Широківської районної державної
адміністрації у сфері опіки та
піклування (а.с. 10).

Під час перевірки було встановлено, що
розпорядженнями Голови Широківської
райдержадміністрації від 23.09.2012 р.
№500-р-12, від 23.08.2012 р. №502-р-12 та від 12.06.2013
р. №199-р-13 ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_4) надано статуси дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Батько дітей у свідоцтвах про
народження записаний згідно ч. 1 ст. 135
Сімейного кодексу України.

Відповідно до розпоряджень голови
Широківської райдержадміністрації від
20.12.2012 р. № 954-р-12 ОСОБА_4 та ОСОБА_7
влаштовано під опіку ОСОБА_3

Відповідно до Актів соціального
інспектування та обстеження від 17.07.2013
р. встановлено, що на момент
інспектування опікун ОСОБА_3 разом із
підопічною ОСОБА_4 поїхала на
відпочинок до м. Генічеськ , в другу
дитину - ОСОБА_5 залишила у своєї сестри
ОСОБА_9 Під час інспектування ОСОБА_5
було знайдено на березі річки Інгулець
одного, а ОСОБА_9 в урвищі, метрів за 50
копала метал.

18.07.2013 р. у відношенні ОСОБА_3
Широківським РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, за вказаним
фактом було складено протокол про
адміністративне правопорушення
передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП України.

Постановою Широківського районного
суду від 26.07.2013 р. ОСОБА_3 було визнано
винною у вчиненні даного
адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, відповідачем винесено
оскаржуване розпорядження від 28.08.2013 р.
№ 318-р-13, яким ОСОБА_3 звільнено від
обов'язків опікуна над ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На даний час дітей влаштовано у
прийомну сім'ю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на
підставі Рішення виконавчого комітету
Тернівської міської ради від 11.09.2013 р.
№258.

Відповідно ч. 2 ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право,
зокрема, вносити подання.

Так, на усунення виявлених порушень,
прокурором Широківського району
внесено подання № 51-1940 вих. 13 від 19.11.2013
р. про скасування розпорядження голови
Широківської районної державної
адміністрації № 318-р-13 від 28.08.2013 р. як
такого, що винесено незаконно та з
метою поновлення прав дітей вирішити
питання про скасування опіки в
передбаченому законом порядку (а.с. 11-12).

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що
відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

29.11.2013 року на адресу прокуратури
Широківського району надійшов лист №
03- 37-4474/0/2-13 від 29.11.2013 р., яким голова
Широківської районної державної
адміністрації відмовив у задоволенні
подання прокурора (а.с. 13).

У разі відхилення - подання в цілому чи
частково прокурор може звернутися до
суду щодо: визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; визнання протиправними
дій чи бездіяльності, зобов'язання
вчинити певні дії або утриматися від
вчинення певних дій (ч. 5 ст. 23 Закону
України «Про прокуратуру»).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
6 березня 2008 року «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» визначено, що згідно з частинами
першою та четвертою статті 21 Закону
України «Про прокуратуру» (у редакції
Закону, що діяла на час прийняття
Постанови Пленусу ВАС України) протест
на акт, що суперечить закону,
приноситься прокурором, його
заступником до органу, який його видав,
або до вищестоящого органу. У разі
відхилення протесту або ухилення від
його розгляду прокурор може звернутися
із заявою до суду про визнання акта
незаконним. У цьому випадку прокурор у
адміністративній справі може бути
позивачем і не повинен визначати орган
чи особу, в інтересах якої він
звертається до суду з позовною заявою.

Отже, для визнання незаконним
оспорюваного розпорядження у
прокурора Широківського району є всі
підстави для звернення до суду.

По суті заявлених позовних вимог суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 55-56 Цивільного кодексу
України опіка та піклування
встановлюються з метою забезпечення
особистих немайнових і майнових прав
та інтересів малолітніх, неповнолітніх
осіб, а також повнолітніх осіб, які за
станом здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Органами опіки та піклування є
районні, районні в містах Києві та
Севастополі державні адміністрації,
виконавчі органи міських, районних у
містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які
покладено здійснення опіки та
піклування, щодо забезпечення прав та
інтересів фізичних осіб, які
потребують опіки та піклування,
встановлюються законом та іншими
нормативно-правовими актами.

З урахуванням компетенції, що надана
адміністративним судам та встановлена
ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зауважує, що
при розгляді даної адміністративної
справи судом досліджується виключно
дотримання відповідачем порядку
прийняття оскаржуваного
розпорядження.

Згідно ст. 250, 251 Сімейного кодексу
України, припинення опіки, піклування
над дитиною та звільнення опікуна та
піклувальника дитини від їх обов'язків
відбувається у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України, а також
тоді, коли між опікуном, піклувальником
та дитиною склалися стосунки, які
перешкоджають здійсненню ними опіки,
піклування.

Відповідно до ст. 55, 56 Цивільного
кодексу України опіка та піклування
встановлюються з метою забезпечення
особистих немайнових і майнових прав
та інтересів малолітніх, неповнолітніх
осіб, а також повнолітніх осіб, які за
станом здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Органами опіки та піклування є районні,
районні в містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі
органи міських, районних у містах,
сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які
покладено здійснення опіки та
піклування, щодо забезпечення прав та
інтересів фізичних осіб, які
потребують опіки та піклування,
встановлюються законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 75 Цивільного кодексу
України суд, якщо він призначив опікуна
чи піклувальника, або орган опіки та
піклування за заявою особи звільняє її
від повноважень опікуна або
піклувальника. Ця заява розглядається
судом або органом опіки та піклування
протягом одного місяця.

Особа виконує повноваження опікуна або
піклувальника до винесення рішення про
звільнення її від повноважень опікуна
або піклувальника чи до закінчення
місячного строку від дня подання заяви,
якщо вона не була розглянута протягом
цього строку.

За заявою органу опіки та піклування
суд може звільнити особу від
повноважень опікуна або піклувальника
у разі невиконання нею своїх
обов'язків, порушення прав підопічного,
а також у разі поміщення підопічного
до навчального закладу, закладу
охорони здоров'я або закладу
соціального захисту.

З наведеного вбачається, що звільнення
від повноважень опікуна можливе лише
за таких умов, як подання ним самим
заяви про таке звільнення, подання
заяви особою над якою встановлено
опіку та за заявою органу опіки та
піклування виключно за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 177
Сімейного кодексу України порядок
провадження органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Механізм провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, визначено
Порядком провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.08.2008 р. № 866.

Відповідно до п. 49 зазначеного Порядку
передбачено, що орган, який встановив
опіку, піклування, за заявою особи може
звільнити її від здійснення
повноважень опікуна, піклувальника.

Заява про звільнення від здійснення
повноважень опікуна, піклувальника
розглядається протягом місяця.

Районна, районна у м. Києві та
Севастополі держадміністрація,
виконавчий орган міської, районної у
місті ради або суд може звільнити особу
від здійснення повноважень опікуна,
піклувальника у разі невиконання нею
своїх обов'язків, поміщення дитини до
закладу для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
у разі, коли між опікуном,
піклувальником та дитиною склалися
стосунки, які перешкоджають здійсненню
опіки, піклування, а також за наявності
обставин, зазначених у ст. 212 Сімейного
кодексу України.

Служба у справах дітей готує проект
рішення районної, районної у мм. Києві
та Севастополі держадміністрації,
виконавчого органу міської, районної у
місті ради про звільнення опікуна,
піклувальника від здійснення
повноважень або на вимогу суду - проект
висновку районної, районної у мм. Києві
та Севастополі держадміністрації,
виконавчого органу міської, районної у
місті ради про доцільність звільнення
опікуна, піклувальника від зазначених
повноважень.

Тобто згідно п. 49 визначеного Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, місцевим
державним адміністраціям надано право
приймати рішення про звільнення від
обов'язків опікуна як за заявою особи,
так і у разі невиконання опікуном своїх
обов'язків.

Вирішуючи питання щодо наявної
правової колізії, суд зазначає
наступне.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від
інших нормативно-правових актів, є
прийняття його вищим представницьким
органом державної влади. Вища юридична
сила закону полягає також у тому, що всі
підзаконні нормативно-правові акти
приймаються на основі законів та за
своїм змістом не повинні суперечити їм.
Підпорядкованість таких актів законам
закріплена у положеннях Конституції
України.

Згідно ч. 3 ст. 113 Конституції України
Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, а також указами
Президента України та постановами
Верховної Ради України, прийнятими
відповідно до Конституції та законів
України.

Отже, у випадку суперечності норм
підзаконного акта нормам закону слід
застосовувати норми закону, оскільки
він має вищу юридичну силу.

Крім того, листом Міністерства Юстиції
України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19
визначено, що у разі існування
суперечності між актами, прийнятими
різними за місцем і ієрархічній
структурі органами - вищестоящим та
нижчестоящим, застосовується акт,
прийнятий органом, як такий, що має
більшу юридичну силу.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку про те, що при вирішенні даної
справи слід керуватися саме
положеннями ст. 75 Цивільного кодексу
України щодо звільнення опікуна від
його обов'язків.

Як зазначалося раніше, звільнення від
повноважень опікуна можливе лише за
наступних умов: подання заяви про
звільнення від опіки самим опікуном,
подання відповідної заяви особою над
якою встановлено опіку та за заявою
органу опіки та піклування виключно за
рішенням суду.

Судом встановлено, що заяви від опікуна
та його підопічних про звільнення від
повноваження опікуна до органу опіки
та піклування не надходили, до суду
відносно даного питання орган опіки та
піклування не звертався.

У судовому засідання відповідачем дані
обставини не спростовувались.

Таким чином, судом встановлено
порушення відповідачем визначених ст.
75 Цивільного кодексу України умов щодо
звільнення опікуна від його
повноважень.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи наведені норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
задоволення адміністративного позову
прокурора Широківського району
Дніпропетровської області до
Широківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора
Широківського району
Дніпропетровської області до
Широківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування розпорядження, -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Широківської
районної державної адміністрації від
28.08.2013 р. №318-р-13 «Про звільнення гр.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від обов'язків
опікуна над малолітніми ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили відповідно до
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складено 24
січня 2014 року.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно Постанова не набрала законної
сили 24.01.2014 СуддяВ.С. Парненко В.С.
Парненко