Справа № 805/12362/13-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Загацька Т.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/12362/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г., Губської Л.В.

секретар судового засідання Мосіна К.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Золотухін Р.М. - за довір.
від 27.12.2013 року № 11

від відповідача - Лисенков Д.М. - за
довір. Від 15.10.2013 року № 7915/10/10

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року у справі № 805/12362/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Трейдінг»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
/2740/10/41-00 від 12.08.2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у справі № 805/12362/13-а (суддя
Загацька Т.В.) позовна заява задоволена
у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення №
/2740/10/41-00 від 12.08.2013 року
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Трейдінг»
судовий збір у розмірі 2294,00 грн.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій він просить скасувати постанову
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
невірним застосуванням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та невсебічному досліджені
усіх матеріалів справи, висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Наголошує на тому, що частина залишку
від'ємного значення, яка нібито
сплачена позивачем постачальникам
товарів (послуг), у сумі 33429037 грн. не
підтверджується. Надані до перевірки
платіжні доручення, не відповідали
вимогам п. 3.8 Інструкції № 22, в них не
були вказані періоди, в яких отримані
товари, що оплачувались. У платіжних
дорученнях, наданих до перевірки
вказується сплата по договору,
реквізити якого не співпадають з
реквізитами відображеними у
податкових накладних по постачальнику
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

Зазначає, що, у зв'язку з не врахуванням
відсутності сплати отримувачем
товарів (послуг) грошових коштів
постачальникам таких товарів (послуг),
Донецьким окружним адміністративним
судом не застосовано п. 3.8 Інструкції №
22 та не вірно застосовано норми пп. 14.1.18
п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 ПК України.

Таким чином, у відповідача відсутні
правові підстави для підтвердження
позивачу заявленої суми бюджетного
відшкодування травень 2013 року.

З огляду на вищевикладене, відповідач
вважає правомірним оскаржуване
позивачем податкове
повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, проти чого
заперечував представники позивача.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та наданих
заперечень, колегія суддів встановила.

Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Трейдінг»,
ідентифікаційний код 36511938,
зареєстроване як юридична особа 07
травня 2009 року Виконавчим комітетом
Донецької міської ради під записом №
0033073, згідно Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А01 №431591, види діяльності за КВЕД:
інші види оптової торгівлі, інше
фінансове посередництво, надання інших
комерційних послуг.

Перебуває на податковому обліку
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, є платником податку на
додану вартість, індивідуальний
податковий номер 25, про що
свідчить Свідоцтво № 100264318 (серія НБ №
056370) про реєстрацію платника податку на
додану вартість, видане 29.10.2010 року.

18.05.2013 року позивач подав до
відповідача податкову декларацію з
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період - квітень 2013 року.
Відповідно до рядка 19 вищевказаної
декларації позивачем задекларовано
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду в сумі
33429037,00 грн., яка була перенесена до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду - травня
2013 року.

18.06.2013 року позивач подав до
відповідача податкову декларацію з
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період - травень 2013 року.
Відповідно до рядка 23.1 вищевказаної
декларації позивачем визначена сума,
що підлягає бюджетному відшкодуванню
на рахунок платника у банку у розмірі
33429037,00 грн. Разом із вказаною
декларацією позивачем надана до
відповідача заява про повернення суми
бюджетного відшкодування (додаток 4 до
декларації).

Відповідно до розрахунку суми
бюджетного відшкодування (додаток 3 до
вищевказаної декларації) фактична
сплачена сума отримувачем товарів
(послуг) постачальникам товарів
(послуг) складає 33429037,00 грн.

На підтвердження факту сплати сум
податку на додану вартість заявлених
до бюджетного відшкодування у травні
2013 року позивачем надані до
відповідача з відповідним реєстром
наступні податкові накладні та
платіжні доручення: податкова накладна
№ 302 від 22.04.2013 року на загальну суму
34100000,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість - 5683333,33 грн., платіжне
доручення № 1871 від 22.04.2013 року на суму
32000000,00 грн., призначення платежу: оплата
за вугілля за договором № 25/12-ДУ від
25.12.2012 року, у тому числі ПДВ (20%) 5333333,33
грн., платіжне доручення № 1874 від 22.04.2013
року на суму 1550000,00 грн., призначення
платежу: оплата за вугілля за договором
№ 25/12-ДУ від 25.12.2012 року, у тому числі ПДВ
(20%) 258333,33 грн., податкова накладна № 243
від 19.04.2013 року на загальну суму 16550000,00
грн., у тому числі податок на додану
вартість - 2758333,33 грн., платіжне
доручення № 1856 від 19.04.2013 року на суму
11000000,00 грн., призначення платежу: оплата
за вугілля за договором № 25/12-ДУ від
25.12.2012 року, у тому числі ПДВ (20%) 1833333,33
грн., платіжне доручення № 1860 від 19.04.2013
року на суму 5550000,00 грн., призначення
платежу: оплата за вугілля за договором
№ 25/12-ДУ від 25.12.2012 року, у тому числі ПДВ
(20%) 925000,00 грн., податкова накладна № 49
від 09.04.2013 року на загальну суму 14300000,00
грн., у тому числі податок на додану
вартість - 2383333,33 грн., платіжне
доручення № 1694 від 09.04.2013 року на суму
12000000,00 грн., призначення платежу: оплата
за вугілля за договором № 25/12-ДУ від
25.12.2012 року, у тому числі ПДВ (20%) 2000000,00
грн., платіжне доручення № 1699 від 09.04.2013
року на суму 2300000,00 грн., призначення
платежу: оплата за вугілля за договором
№25/12-ДУ від 25.12.2012 року, у тому числі ПДВ
(20%) 383333,33 грн., податкова накладна № 30
від 05.04.2013 року на загальну суму 79650000,00
грн., у тому числі податок на додану
вартість - 13275000,00 грн., платіжне
доручення № 1647 від 05.04.2013 року на суму
71000000,00 грн., призначення платежу: оплата
за вугілля за договором № 25/12-ДУ від
25.12.2012 року, у тому числі ПДВ (20%) 11833333,33
грн., платіжне доручення № 1650 від 05.04.2013
року на суму 8500000,00 грн., призначення
платежу: оплата за вугілля за договором
№ 25/12-ДУ від 25.12.2012 року, у тому числі ПДВ
(20%) 1416666,67 грн., платіжне доручення № 1660
від 05.04.2013 року на суму 150000,00 грн.,
призначення платежу: оплата за вугілля
за договором № 25/12-ДУ від 25.12.2012 року, у
тому числі ПДВ (20%) 25000,00 грн., податкова
накладна № 8 від 05.04.2013 року на загальну
суму 68000000,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість - 11333333,33 грн., платіжне
доручення № 1645 від 05.04.2013 року на суму
68000000,00 грн., призначення платежу: оплата
за вугілля за договором № 480/3-СА від
28.12.2012 року, у тому числі ПДВ (20%) 11333333,33
грн.

В період з 21.06.2013 року по 19.07.2013 року
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів в порядку ст. 76 Податкового
кодексу України проведено камеральну
перевірку даних позивача,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартості щодо суми
бюджетного відшкодування за травень 2013
року.

За результатами зазначеної перевірки
податковим органом був складений акт №
33/41-00-36511938 від 19.07.2013 року та встановлені
порушення: п.п.14.1.18 п.14.1 ст. 14, п.198.2 ст. 198,
п.200.1, п.200.4 ст. 200, п.201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено податок на додану вартість, що
підлягає бюджетному відшкодуванню в
періоді, що перевірявся на загальну
суму 33429037,00 грн.

Позивачем були надані до відповідача
заперечення від 31.07.2013 року до акту
№33/41-00-36511938 від 19.07.2013 року, згідно яких
він просив визнати незаконними
висновки, які викладені в акті
перевірки.

Відповіддю відповідача № 2470/10/41-00 від
07.08.2013 року висновок акту камеральної
перевірки № 33/41-00-36511938 від 19.07.2013 року
залишено без змін.

12 серпня 2013 року Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на підставі акту перевірки,
згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.
200.10 ст. 200 Податкового кодексу України
прийняте податкове
повідомлення-рішення форми "В1" №
/2740/10/41-00, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 33429037,00 грн. та нараховані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
16714518,50 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції, податкова інспекція
вказує на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України..

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41
Податкового органу визначено, що
органи державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Статтею 61, 62 Податкового кодексу
України встановлено, що органи
державної податкової служби межах їх
повноважень, встановлених цим
Кодексом, здійснюють податковий
контроль - систему заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
шляхом ведення обліку платників
податків; інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Тобто, відповідач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
контролюючі функції у сфері
оподаткування відносно інших
суб'єктів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно ст. 76 Податкового кодексу
України камеральна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Відповідно до пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 ст. 58 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
сума грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

За приписами пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК
України бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 ПК України
передбачено право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.4 ст. 198 ПК України
якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 200.1 - п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

За приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
квитанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем за результатами
камеральної перевірки декларації з
податку на додану вартість за квітень
2013 року, оформленої актом перевірки №
438/15-17-3-36511938 від 19.06.2013 року, зазначено,
що завищення від'ємного значення між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за квітень
2013 року становить 33429037,00 грн., з яких не
підтверджено податковим органом 36141,00
грн., а отже інша частина суми
від'ємного значення за квітень 2013 року
є підтвердженою.

Крім того, з платіжних доручень
вбчається, що у квітні 2013 року позивач
здійснював перерахування грошових
коштів, тобто сума, яка підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника податку у банку у розмірі
33429037,00 грн. фактично сплачена.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03.10.2013 року
по справі №805/10555/13-а задоволено
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Трейдінг» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Донецьку Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 10.07.2013 року № /469/10/41-00,
відповідно до якого зменшено розмір
відємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 36141,00 грн., №
/470/10/41-00.

Визнані протиправними та скасовані
податкові повідомлення - рішення від
10.07.2013 року №/469/10/41-00,
№/470/10/41-00.

Зазначена постанова суду набрала
законної сили 27 листопада 2013 року.

Таким чином, колегія суддів, зазначає,
що податковий кредит у квітні 2013 року у
розмірі 33429037,00 грн. сформований
позивачем на підставі податкових
накладних, виписаних на підставі
сплати грошових коштів платіжними
дорученнями, вказане в цих платіжних
дорученнях призначення платежу було
уточнено позивачем відповідними
листами, які наявні в матеріалах
справи.

Крім того, листом Національного банку
України від 09.06.2011 року № 25-111/1438-7141
зазначено, що після списання коштів з
рахунку платника питання щодо
уточнення інформації, зазначено у
реквізиті «призначення платежу»,
вирішується сторонами переказу без
участі банку.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, оскільки сума
податкового кредиту за квітень 2013 року
у розмірі 33429037,00 грн. фактично сплачена
та правомірно заявлена позивачем до
бюджетного відшкодування у травні 2013
року.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення відповідно до пункту 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного керуючись ст. 19
Конституції України, Податковим
кодексом України, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167,
ст. 195, ст. 196, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року у справі № 805/12362/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у справі № 805/12362/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
апеляційного перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
визначених Кодексом адміністративного
судочинства України, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 29.01.2014 року
проголошена вступна та резолютивна
частина ухвали, повний текст ухвали
виготовлений 03.02.2014 року.

Головуючий

І.В.Геращенко

Судді

Т.Г.Арабей

Л.В.Губська