Справа № 2а-1854/09/0114
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/81218/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим на ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Нижньогірському районі
Автономної Республіки Крим про
перерахунок пенсії, передбаченої
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року №2195-ІV (далі Закон
№2195-ІV) за 2008-2009 роки.

Постановою Нижньогірського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 24 грудня 2009 року, зміненою
постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року позовні вимоги
задоволені частково, зобов'язано
відповідача провести перерахунок і
виплату позивачу підвищення до пенсії,
передбаченої статтею 6 Закону №2195-ІV у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з листопада 2008 року по грудень 2009 року,
з урахуванням виплачених сум. В решті
позову відмовлено.

У серпні 2011 року відповідач звернувся
із заявою про роз'яснення зазначеного
рішення суду апеляційної інстанції.

Оскаржуваною ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року у задоволенні заяви про
роз'ясненні судового рішення
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та направити справу на
новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
роз'яснення судового рішення суд
апеляційної інстанцій, на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що воно за
змістом і суттю є зрозумілим.

У відповідності з частиною 1 статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як убачається з судових рішень,
ухвалених по суті вирішення спору
сторін, задовольняючи частково позов,
суди виходили з положень статті 6
Закону №2195-ІV з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10рп-2008. Також суди
правильно виходили з вимог статті 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік», якою Кабінету
Міністрів України надано право у 2009
році встановлювати розміри соціальних
виплат. Оскільки зазначена норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розмірів лише тих виплат,
вихідним критерієм розрахунку яких є
розмір мінімальної заробітної плати,
відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, так як розмір
соціальних виплат згідно із Законом
№2195-ІV залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
правильного висновку, що пенсія
позивача має бути перерахована та
виплачена відповідачем з листопада 2008
року по грудень 2009 року, тобто по день
розгляду справи судом, з метою повного
і всебічного захисту прав позивача.
Також суди правильно визнали можливим
застосувати до спірних правовідносин
положення статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Таким чином зазначене рішення суду
апеляційної інстанції за змістом і
суттю є зрозумілим, а тому з
урахуванням вимог статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення заяви
щодо його роз'яснення у суду не було.

За таких обставин, судове рішення
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам процесуального права, доводи
касаційної скарги його висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 170, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим відхилити, а ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.