Справа № 2-1308/11/2702 (2-763/34/13)
Суддя: Дудкіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 2-1308/11/2702 (2-763/34/13)

23.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дудкіної Т.М.,

суддів Дадінської Т.В. ,

Омельченка В. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя на
постанову Гагарінського районного
суду м.Севастополя (суддя Батурін А.С. )
від 01.08.13 у справі № 2-1308/11/2702 (2-763/34/13)

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 99057)

до Управління Пенсійного фонду України
в Гагарінському районі м. Севастополя
(пр. Гер. Сталінграду, буд. 56, м.
Севастополь, 99059)

про нарахування та виплату підвищення
до пенсії "Дітям війни",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до
Гагарінського районного суду міста
Севастополя з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Гагарінському районі м.
Севастополя, в якому посилаючись на
неправомірні дії відповідача в
частині недоплати йому надбавки до
пенсії (щомісячної державної
матеріальної допомоги) як "Дитині
війни", що передбачена діючим
законодавством, просить суд
зобов'язати відповідача перерахувати
та виплатити позивачу розмір
недоплаченої допомоги за період з
01.05.2007 по 31.12.2009 рік.

Постановою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 01.08.2013 позов
ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 недоплачене підвищення до
пенсії (щомісячну державну соціальну
допомогу) «Дітям війни», передбаченого
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком встановленого частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період квітень 2009 по
грудень 2009 року з урахуванням
сплачених сум.

Також судом вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погодившись із
зазначеною постановою суду, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 01.08.13 року та прийняти
нове рішення по справі, яким у
задоволені позову відмовити.

У судове засідання 23.01.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин у справі та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни
відповідно до статті 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
згідно з якою дитиною війни є особа,
яка є громадянином України та якій на
час закінчення Другої світової війни
було менше 18 років, у зв'язку з чим має
право на всі пільги та соціальні
гарантії, передбачені цим Законом, в
тому числі право на отримання
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, що
передбачено статтею 6 зазначеного
Закону. Перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України
Гагарінського району м. Севастополя, що
підтверджується копією посвідчення.

Відповідно до частини
третьої статті 22, статті 64 Конституції
України право громадян на соціальний
захист, інші соціально-економічні
права можуть бути обмежені, у тому
числі зупиненням дії законів (їх
окремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на
певний строк.

Оскільки правові положення,
які передбачають соціальні виплати,
встановлені статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" №
2195-IV від 18.11.2004, є чинними, тобто не
скасовані, не змінені, і позивач є
дитиною війни, тому має право на їх
одержання, органи державної влади не
можуть свідомо зменшувати ці виплати.

Право на отримання
підвищення у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, встановленого статтею
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" № 2195-IV від 18.11.2004, не
залежить від розміру доходів
отримувача чи наявності фінансування з
бюджету, а має безумовний характер.

Таким чином, стаття 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 (дати
прийняття рішення Конституційного
Суду України) діє у попередній
редакції, згідно з якою дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Положення статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті мінімального розміру
пенсії за віком і невизначеність на
законодавчому рівні іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови у реалізації
конституційної гарантії.

Неврегулювання на
законодавчому рівні порядку
здійснення підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії особам, які мають статус дітей
війни, відсутність коштів для
забезпечення виплат підвищення до
пенсії, не може бути підставою для
невиконання відповідачем завдань,
покладених на нього Положенням про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Враховуючи те, що позивач є
дитиною війни та наділений державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема, право на
отримання зазначеного підвищення.

Наділивши дітей війни
зазначеною соціальною гарантією,
держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень осіб, які
є дітьми війни.

Головним розпорядником
коштів для виплати підвищення,
передбаченого статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", є
Пенсійний фонд України.

Конституційний Суд України
неодноразово в своїх рішеннях №6-рп/2007
від 09.07.2007, №10-рп/2008 від 22.05.2008, №26-рп/2008
від 27.11.2008 встановив, що Закон України
про Державний бюджет України на
відповідний рік має чітко визначену
сферу регулювання, та ним не можна
вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
встановлювати інше (додаткове) правове
регулювання відносин, що є предметом
інших Законів України, оскільки з
об'єктивних причин це створює
протиріччя у законодавстві, і як
наслідок - скасування та обмеження прав
і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.

Крім того, слід зазначити, що
Пенсійний фонд України діє на підставі
Положення "Про Пенсійний фонд України"
і здійснює свої повноваження через
створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Отже, обов'язок
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії позивачу, передбаченого
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
покладається на відповідне
територіальне управління Пенсійного
фонду України за його місцем
проживання, яким в даному випадку є
відповідач.

Таким чином, судова колегія
вважає вірним висновок суду першої
інстанції щодо зобов'язання Управління
Пенсійного Фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 недоплачене підвищення до
пенсії (щомісячну державну соціальну
допомогу) «Дітям війни», передбаченого
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком встановленого частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період квітень 2009 по
грудень 2009 року з урахуванням
сплачених сум.

Правова оцінка, яку суд
першої інстанції дав обставинам
справи, не суперечить вимогам
процесуального і матеріального права,
а доводи апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
з підстав, що наведені в апеляційній
скарзі.

Згідно статті 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 197,
пунктом 1 частини першої статті 198, п.1
частини першої статті 205, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя
залишити без задоволення.

Постанову Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 01.08.13 у справі №
2-1308/11/2702 (2-763/34/13) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Т.М. Дудкіна

Судді підпис Т.В.
Дадінська

підпис В.А.Омельченко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.М. Дудкіна