Справа № 2а-260/11/0970
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Справа №
11161/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України в особі його
структурного підрозділу
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті
Міністерства транспорту та зв'язку
України в особі його структурного
підрозділу територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним наказу, -

в с т а н о в
и в :

21 січня 2011 року позивач - ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
відповідача - Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України в особі його
структурного підрозділу
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області, в якому просила визнати
протиправним та скасувати наказ
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті від 21 грудня
2010 року №235 «Про прийняття рішення щодо
анулювання ліцензій» в частині
анулювання ліцензії серії НОМЕР_2
виданої на ім'я ОСОБА_1.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2011 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті
Міністерства транспорту та зв'язку
України за №235 від 21 грудня 2010 року «Про
прийняття рішення щодо анулювання
ліцензій» в частині анулювання
ліцензії серії НОМЕР_2 виданої на ім'я
ОСОБА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що оскаржуваний наказ в частині
анулювання ліцензії серії НОМЕР_2
виданої на ім'я ОСОБА_1 прийнятий
правомірно з дотриманням встановленої
процендури. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник апелянта в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду
повідомлений належним чином, а тому суд
вважає можливим проведення розгляду
справи в його відсутності за наявними в
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Представник позивача - ОСОБА_2 у
судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3
підтверджується, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 16 липня 2002 року
Городенківською районною державною
адміністрацією Івано-Франківської
області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
(а.с.7).

ОСОБА_1 здійснює внутрішні перевезення
пасажирів автобусами на підставі
Ліцензії Міністерства транспорту та
зв'язку України серії НОМЕР_2, виданої
Головною державною інспекцією на
автомобільному транспорті (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено, що
14 грудня 2010 року Територіальним
управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області видано Наказ №184 про створення
комісії з проведення позапланової
перевірки умов провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
ліцензіатом ОСОБА_1 (а.с.31).

На підставі даного наказу видано
посвідчення №184 на проведення
позапланової перевірки у термін з 14 по
15 грудня 2010 року (а.с.32).

14 грудня 2010 року комісія з проведення
позапланової перевірки прибула за
місцезнаходженням позивача - АДРЕСА_1,
однак ліцензіат у даний час за вказаною
адресою був відсутній.

15 грудня 2010 року комісією складено акт
№184 про відмову ліцензіата в
проведенні позапланової перевірки
(а.с.9).

21 грудня 2010 року відповідачем прийнято
наказ №235 «Про прийняття рішення щодо
анулювання ліцензій», яким анулювано
ліцензію серії НОМЕР_2, видану на ім'я
автомобільного перевізника ОСОБА_1
(а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуваний наказ прийнято
неправомірно, з порушенням вимог
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Положення
про порядок контролю за додержанням
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Згідно з п.5.1 Положення про порядок
контролю за додержанням Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України «Про автомобільний транспорт»,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 02
липня 2010 року, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 27 липня
2010 року за № 561/17856 для проведення
планової (позапланової) перевірки
голова та члени комісії повинні
пред'явити ліцензіату або
уповноваженій особі посвідчення на
проведення планової (позапланової)
перевірки, службові посвідчення та
надати копію посвідчення на проведення
планової (позапланової) перевірки.
Посвідчення на проведення планової
(позапланової) перевірки діє лише
протягом зазначеного в ньому строку
проведення планової (позапланової)
перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції,
комісія фактично розпочала проведення
перевірки без пред'явлення такого
посвідчення, що підтверджується
поясненнями представників сторін та
показаннями свідка ОСОБА_3

П.п. 7.9 п.7 Положення про порядок
контролю за додержанням Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України «Про автомобільний транспорт»
передбачено, що відмовою ліцензіата
від проведення планової (позапланової)
перевірки вважається відмова
ліцензіата або уповноваженої особи
надати всі необхідні документи, що
підтверджують додержання вимог
Ліцензійних умов, створення
ліцензіатом або уповноваженою особою
перешкод для проведення комісією
планової (позапланової) перевірки
(відмова в доступі комісії на
територію, до будівель, споруд та інших
приміщень), непризначення
уповноваженої особи, яка має право
представляти інтереси ліцензіата під
час проведення планової (позапланової)
перевірки, у разі відсутності
керівника ліцензіата (юридичної особи)
або ліцензіата фізичної особи -
підприємця.

Підставою прийняття акту №184 від 15
грудня 2010 року про відмову ліцензіата в
проведенні планової перевірки
зазначено пп.7.9.2 вказаного Порядку,
відповідно до якого ліцензіатом або
уповноваженою особою створено
перешкоди для проведення комісією
планової (позапланової) перевірки
(відмова в доступі комісії на
територію, до будівель, споруд та інших
приміщень).

Проте аналіз фактичних обставин справи
свідчить про те, що пп.7.9.2 Положення про
порядок контролю за додержанням
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт» у конкретних спірних
правовідносинах не міг бути підставою
для складання акту про відмову
ліцензіата в проведенні планової
перевірки, оскільки жодних перешкод
для проведення перевірки позивач та її
представник не чинили.

Крім того, відповідно до п.п.3.1. п.3
вищевказаного Положення голова та
члени комісії під час проведення
планової (позапланової) перевірки
мають право доступу до будь-яких
приміщень ліцензіата, що
використовуються для здійснення
діяльності з надання послуг з
перевезення, для з'ясування питань,
безпосередньо пов'язаних з проведенням
планової (позапланової) перевірки.

Разом з тим, комісією не складено акту
про відсутність ліцензіата чи її
представника за місцем проживання,
іншим чином не зафіксовано об'єктивну
сторону протиправних, на думку членів
комісії, дій позивача.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями представників сторін та
показаннями свідка.

Таким чином, комісією з проведення
позапланової перевірки не вжито всіх
визначених законодавством заходів для
проведення перевірки ліцензіанта.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що оскаржуваний наказ прийнято
неправомірно, з порушенням вимог
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Положення
про порядок контролю за додержанням
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

Крім того, експертно-апеляційною радою
при Державному комітеті України з
питань регуляторної політики та
підприємництва прийнято рішення про
задоволення скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 щодо підстав
прийняття Головною державною
інспекцію на автомобільному
транспорті Наказу від 21 грудня 2010 року
№235 «Про прийняття рішення щодо
анулювання ліцензій» в частині
анулювання ліцензії серії НОМЕР_2 від 25
липня 2010 року з внутрішніх перевезень
пасажирів автобусами, що в свою чергу
підтверджує протиправність спірного
наказу.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, Головною державною
інспекцію на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України в особі його
структурного підрозділу
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області не доведено правомірність
прийняття оскаржуваного наказу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України в особі його
структурного підроділу територіалього
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2011 року у справі № 2а-260/11/0970 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений
03.02.2014 року.