Справа № 228/2016/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Клименко В.П.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
справа №228/2016/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І. А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.

За участі позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Докучаєвського міського
суду Донецької області від 16 грудня 2013
року у справі № 228/2016/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Докучаєвську Донецької
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання виконати
рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України у
м.Докучаєвську Донецької області, в
якому просив визнати дії Управління
Пенсійного фонду України у
м.Докучаєвську Донецької області щодо
припинення виконання постанови
Донецького окружного
адміністративного суду, яке набрало
законної сили від 21 грудня 2007 року у
справі №2-а-2853/07 з 01 листопада 2011 року
незаконними та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
м.Докучаєвську Донецької області
виконувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 21
грудня 2007 року у справі №2-а-2853/07 у
повному обсязі. Вирішити питання
негайного виконання судового рішення
(а.с. 1-2).

Постановою Докучаєвського міського
суду Донецької області від 16 грудня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Докучаєвську Донецької області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання виконати рішення суду
відмовлено за необґрунтованістю (а.с.
34).

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (а.с. 36).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції не було враховано, що
розміри соціальних виплат встановлені
судовими рішеннями не можуть бути
зменшені Пенсійним Фондом України, з
урахуванням Конституції України як
норми прямої дії та рішень
Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні позивач доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, належним чином
повідомлений про розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів встановила наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 21
грудня 2007 року задоволено позов ОСОБА_4
та зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в м. Докучаєвську
Донецької області здійснити
перерахунок пенсії позивача у
відповідності до вимог ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 01.07.2007 року з розрахунку основної
пенсії шість мінімальних пенсій за
віком та додаткової 50% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2008
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду змінено: у
абзаці третьому резолютивної частини
постанови замість «01.07.2007» року вказано
«01.08.2007 року», в іншій частині постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2007
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 червня 2009 року касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у м. Докучаєвську Донецької
області залишено без задоволення,
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2007
року в незміненій частині та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Докучаєвську Донецької області про
визнання неправомірними дій щодо
відмови у перерахунку пенсії та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії залишено без змін (а.с. 12-16).

Згідно листа Управління Пенсійного
фонду України у м. Докучаєвську
Донецької області №20/р-10-01-15 від 23
квітня 2013 року, ОСОБА_4 було роз'яснено,
що з листопада 2011 року з Держбюджету
України не надходять додаткові кошти в
обсягах, що можуть забезпечити
фінансування донарахованих за
рішенням суду сум. Фінансування
застосовується у порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного Фонду України на 2011, 2012 роки.
З 01 січня 2012 року обчислення пенсії
ОСОБА_4 здійснюється на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року за № 1210 (а.с.17).

Як встановлено судом апеляційної
інстанції з матеріалів справи, на
підставі судових рішень від 21 грудня 2007
року та 04 червня 2008 року Управління
Пенсійного фонду України у м.
Докучаєвську Донецької області
зобов'язано здійснити позивачу
перерахунок та виплату пенсії з 01
серпня 2007. Відповідач взяв на себе
зобов'язання виконувати рішення суду і
це рішення виконувалося до 01 листопада
2011 року.

Як вбачається з листа Управління
Пенсійного фонду України у
м.Докучаєвську Донецької області
№65(17)/р-10-01-01, з листопада 2011 року та в
подальшому пенсія позивачу стала
сплачуватися з урахуванням вимог
Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VІ
(а.с. 18).

Виходячи з вищевикладеного, з 01
листопада 2011 року рішення суду не
виконуються Управлінням Пенсійного
фонду України у м.Докучаєвську
Донецької області в добровільному
порядку і пенсія виплачується в значно
менших розмірах ніж передбачено
судовими рішеннями, отже позивач
наполягає на тому, що з 01 листопада 2011
року порушується право позивача на
отримання у встановлених судовим
рішенням розмірах пенсії.

Як встановлено з пояснень позивача в
суді апеляційної інстанції,
вищезазначені судові рішення
виконувались Управлінням Пенсійного
Фонду України в м. Докучаєвську
Донецької області в добровільному
порядку. Позивач щодо примусового
виконання вказаних судових рішень з
виконавчими листами не звертався. З
цього приводу судова колегія зазначає
наступне.

Питання пов'язані з виконанням судових
рішень по адміністративним справам
регулюються розділом V Кодексу
адміністративного судочинства
України. Крім того, відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу». Отже
позовні вимоги щодо зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Докучаєвську Донецької області
виконувати рішення судів, є
безпідставними без встановленої
Законом України «Про виконавче
провадження» процедури примусового
виконання.

Щодо законодавчого врегулювання
питання соціальних виплат, судова
колегія зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Ст. 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслі док Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що фінансове
забезпечення державних соціаль них
гарантій, визначених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Згідно ст. 23 Бюджетного Кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснюються лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення. Статтею 116 Кодексу
встановлено, що порушенням бюджетного
законодавства визнається порушення
учас ником бюджетного процесу
встановлених цим Кодексом чи іншим
бюджетним законодавством норм щодо
складання, розгляду, затвердження,
внесення змін, виконання бюджету та
звітування про його виконання, а саме:
взяття зобов'язань без відповідних
бюджетних асигнувань або з пе
ревищенням повноважень, встановлених
Кодексом чи законом про Державний
бюджет України; здійснення видатків
бюджету чи надання кредитів з бюджету
без встановлених бюджетних при значень
або з їх перевищенням всупереч Кодексу
чи закону про Державний бюджет України.

Відповідно до прикінцевих положень
Законів України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», «Про державний
бюджет України на 2012 рік», «Про
державний бюджет України на 2013 рік»
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і соціаль
ний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст. 14, 22, 37 ч. З ст. 43
Закону України «Про пен сійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
міністрів України виходячи з наявного
фінансо вого ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011, 2012, 2013
роки.

На виконання вимог вищезазначеного
закону Кабінетом міністрів України
прийнято по станову від 06 липня 2011 року
№ 745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

За прийнятим 26 грудня 2011 року рішенням
Конституційного суду України № 20-рп/2011
у справі за конституційним поданням
щодо відповідності Конституції
України п. 4 розділу 7 При кінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» вищезазна
чені норми визнані такими, що
відповідають Конституції України.

На підставі рішення Конституційного
суду України від 25 січня 2012 року № 1-11/2012
вини кає юридично обґрунтоване
твердження, що при вирішенні справ за
адміністративними позова ми осіб
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, суди повинні застосовувати
по станови Кабінету міністрів України,
які на момент виникнення спірних
відносин встановлювали розміри
пенсійних виплат зазначеним
категоріям громадян.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції. В судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Докучаєвського міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
у справі № 228/2016/13-а -залишити без
задоволення.

Постанову Докучаєвського
міського суду Донецької області від 16
грудня 2013 року у справі № 228/2016/13-а
-залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 31 січня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв