Справа № 114/2417/13-а
Суддя: Кондрак Наталя Йосифівна
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 114/2417/13-а

29.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кондрак Н.Й.,

суддів Курапової З.І. ,

Щепанської О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну
скаргуУправління Пенсійного фонду
України в Роздольненському районі
Автономної Республіки Крим на
постанову Роздольненського районного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Абеляшев О.В. ) від 27.11.13 у справі №
114/2417/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 Крим, 96200)

до Управління Пенсійного фонду України
в Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим (вул. Гоголя, 100, п.
Роздольне, Автономна Республіка Крим,
96200)

про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити дії з перерахунку
розміру пенсії.

ВСТАНОВИВ:

5 листопада 2013 року позивач звернувся
до Роздольненського районного суду
Автономної Республіки Крим із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду у
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим про визнання дій
відповідача щодо обмеження під час
перерахунку розміру пенсії за вислугу
років неправомірними, зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 01.07.2012 та виплату належної суми
з урахуванням раніше виплаченої суми
пенсії на підставі довідки Прокуратури
Автономної Республіки Крим від 06.08.2012
№18ф-47 відповідно до вимог Закону
України "Про прокуратуру" виходячи з 90%
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою з 01.07.2012 року.

Постановою Роздольненського районного
суду Автономної Республіки Крим
адміністративний позов задоволено:
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим щодо обмеження під час
перерахунку позивачу розміру пенсії за
вислугу років неправомірними,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Роздольненському
районі Автономної Республіки Крим
здійснити перерахунок пенсії позивачу
з 01.07.2012 на підставі довідки
прокуратури Автономної Республіки
Крим від 06.08.2012 №18ф-47 відповідно до
вимог Закону України "Про прокуратуру"
(в редакції, що існувала до 01.10.2011 року),
виходячи з 90% розміру
середньомісячного заробітку та
здійснити відповідні виплати. Допущено
негайне виконання постанови в частині
стягнення місячного розміру пенсії.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову
Роздольненского районного суду
Автономної Республіки Крим від 27.11.2013
року скасувати та прийняте нове
рішення по справі, яким у задоволенні
позову відмовити. Доводи апеляційної
скарги мотивовані необґрунтованістю
та невідповідністю вимогам закону
рішення суду першої інстанції.

Сторони та їх представники у судове
засідання не з'явилися, про місце та час
розгляду справи сповіщені у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів, відповідно до приписів
ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного
судочинства України, вважає за можливе
апеляційний розгляд справи без участі
осіб, що незявились за наявними у
матеріалах справи письмовими доказами,
оскільки суд апеляційної інстанції не
визнавав обов'язковою участь у
судовому засіданні осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання. Судова
колегія, керуючись положеннями п. 2 ч. 1
ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнала за
можливе перейти до письмового
провадження по справі.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
позивач є пенсіонером, та з 23.08.2001 року у
відповідності до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції яка діяла
до 01 жовтня 2011 року, йому було
призначено пенсію за вислугою років у
розмірі 90% від суми заробітку (а.с. 7).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури», яка набрала чинності 14
червня 2012 року, підвищено посадові
оклади працівникам прокуратури.

Згідно довідки № 18ф-47 від 6.08.2012 року
позивач працював у прокуратурі АР Крим
на посаді слідчого та відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 31 травня 2012 року № 505 заробітна
плата на 14 червня 2012 року складає 5512,34
грн. (а.с. 8)

Розпорядженням відповідача № 110292 від
29.08.2012 року на підставі даної довідки
позивачу було здійснено перерахунок
пенсії виходячи з розміру 80 відсотків
від суми заробітної плати, що зазначена
у довідці, на підставі статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" з урахуванням
змін, внесених Законом України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи". (а.с. 6)

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
роз'яснити правомірність проведеного
перерахунку.

Листом Управління Пенсійного фонду у
Центральному районі міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 30.10.2013 №
47/р-01 йому роз'яснено, що було проведено
перерахунок пенсії позивача
відповідно до вимог чинного
законодавства і пенсію обчислено в
розмірі 80 відсотків від заробітної
плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач неправомірно застосовує
нову редакцію ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», яка значно звужує
зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким
пенсія призначена до набрання чинності
Законом України № 3668-УІ від 08.07.2011 «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», оскільки відповідно ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної сили, крім випадків, коли
вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи і згідно
розділу 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
порядок виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
працюючим пенсіонерам, встановлений
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким призначена пенсія
(щомісячне грошове утримання) та які
влаштувалися на роботу до набрання
чинності цим Законом.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки він відповідає вимогам
закону.

Зокрема, умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Редакція зазначеної статті
змінювалась. Частиною першою статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на
час призначення пенсії позивачу, було
передбачено, що прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, та визначено, що
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, яку вони одержували перед
місяцем звернення за призначенням
пенсії.

Відповідно, з 1 жовтня 2011 року положення
частини першої статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і
слідчим пенсії за вислугу років у
розмірі не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку втратили
чинність у зв'язку з внесенням змін до
редакції цієї статті. Разом з тим
підстави та порядок перерахунку пенсій
прокурорам регулюють частини
тринадцята, вісімнадцята статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо
перерахунку пенсії у зв'язку із
прийняттям Закону № 3668-VІ змін не
зазнали.

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця,
що йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий
час може бути виплачено йому не більш
як за 12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Відповідно, при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, в даному
випадку 90%.

Статтею 22 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, визначено, що
закріплені нею права і свободи не є
вичерпними, гарантуються і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій) та зазначав, що
необхідність додаткових гарантій
соціальної захищеності цієї категорії
громадян як під час проходження служби,
так і після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба у Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та
інших якостей. Це повинно
компенсуватися наявністю підвищених
гарантій соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення. Виходячи із висловленого у
рішеннях Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Дана правова позиція висловлена у
постанові Верховного суду України від
10.12.2013 року.

Оскільки відповідно до пункту 1 частини
1 статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України постанови суду про
присудження виплат пенсій у межах сум
стягнення за один місяць виконуються
негайно, судом першої інстанції
правомірно допущено до негайного
виконання постанову в частині
стягнення місячного розміру пенсії.

З урахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо
обґрунтованості позовних вимог.

В той же час судова колегія звертає
увагу, що спірні правовідносини в даній
справі повинні розглядатися, в першу
чергу, виходячи з правомірності або
неправомірності дій чи бездіяльності
органу владних повноважень, на
звернення до адміністративного суду
для оскарження яких статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено шестимісячний строк.
Враховуючи дату звернення позивача до
суду 5.11.2013 року та приписи статті 45
Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", шестимісячний
строк на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, судова колегія
приходить до висновку, що порушене
право позивача підлягає захисту з
01.05.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.
Позивачем було заявлене таке
клопотання, мотивоване тим, що в жовтні
2013 року він дізнався, що пенсіонери, які
отримують пенсію згідно закону України
«Про прокуратуру» та яким перерахунок
пенсії було зроблено виходячи з меншої
надбавки за вислугу років, ніж вони
отримували раніше, встановлювали своє
порушене право шляхом звернення до
суду. Дане клопотання судом першої
інстанції розглянуто не було і питання
щодо поновлення строку звернення до
суду не вирішене.

Колегія суддів вважає, що зазначена
позивачем підстава пропуску строку
звернення до суду не може вважатися
поважною, оскільки позивач, щомісячно
отримуючи пенсію, був обізнаний про її
розмір та не був позбавлений права, в
разі незгоди з рішенням відповідача,
звернутись за судовим захистом. Таким
чином позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії із розрахунку 90 відсотків від
заробітної плати та провести
відповідні виплати за період з 01.07.2012 по
30.04.2013 підлягають залишенню без
розгляду.

Відповідно до частини першої статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
статтею 157 цього Кодексу, зокрема
згідно пункту 9 частини першої статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що постанова суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим здійснити перерахунок
пенсії позивачу за період з 01.07.2012 по
30.04.2013 року на підставі довідки
прокуратури Автономної Республіки
Крим від 06.08.2012 №18ф-47 відповідно до
вимог Закону України "Про прокуратуру"
(в редакції, що існувала до 01.10.2011 року),
виходячи з 90% розміру
середньомісячного заробітку та
здійснити відповідні виплати, підлягає
скасуванню, а адміністративний позов в
цій частині - залишенню без розгляду у
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду на підставі статей 99,
100, 155 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтею 5, частиною третьою
статті 24, статтями 99, 100,п.9 частини
першої статті 155, 160, 167, частиною першою
статті 195, статтею 197, пунктом 4 частини
першої статті 198, статтею 200, частиною
першою статті 203, пунктом 4 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим здійснити перерахунок
пенсії позивачу за період з 01.07.2012 по
30.04.2013 року на підставі довідки
прокуратури Автономної Республіки
Крим від 06.08.2012 №18ф-47 відповідно до
вимог Закону України "Про прокуратуру"
(в редакції, що існувала до 01.10.2011 року),
виходячи з 90% розміру
середньомісячного заробітку та
здійснити відповідні виплати
скасувати.

Позовні вимоги в цій частині
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Н.Й. Кондрак

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис О.А.Щепанська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Н.Й. Кондрак