Справа № 2а-14429/12/2670
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/800/33788/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 лютого 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області (далі -
Інспекція) про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача № 026
від 24 вересня 2012 року про накладення
штрафу за порушення законодавства про
рекламу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що 21 червня 2012 року
начальником відділу контролю за
розміщенням зовнішньої реклами в
м.Луцьку КП "Луцькреклама" Гальченко
О.О. та інспектором відділу контролю
Кованським В.В. був складений акт № 173
виявлення порушення порядку
розміщення зовнішньої реклами у місті
Луцьку. Відповідно до цього акту
встановлено, що позивачем було
порушено пункт 1 статті 16 Закону
України "Про рекламу", а саме, що засіб
зовнішньої реклами - банер на фасаді
розміром 4,0х4,0 м. (Спортліга) не
відповідає вимогам Порядку розміщення
зовнішньої реклами в місті Луцьку,
оскільки відсутній дозвіл на його
розміщення та надано термін для
здійснення його демонтажу до 26 червня
2012 року.

14 серпня 2012 року посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області на
підставі подання КП "Луцькреклама" №
105 від 18 липня 2012 року та протоколу
головного спеціаліста Інспекції
Гвоздецькою Т.М. № 030 від 14 серпня 2012
року було прийнято рішення про початок
розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу.

24 вересня 2012 року відповідачем
прийнято рішення № 026 про накладення
штрафу за порушення законодавства про
рекламу, у якому на підставі матеріалів
справи та протоколу засідання № 030 від
24 вересня 2012 року встановлено, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." у м.Луцьку за
адресою: АДРЕСА_1, розміщено об'єкт
зовнішньої реклами, а саме - банер на
фасаді будівлі без спеціального
оформленого дозволу на розміщення, чим
порушено вимоги пункту 1 статті 16
Закону України "Про рекламу".

За порушення порядку розповсюдження та
розміщення реклами на ТОВ "М.С.Л."
накладено штраф у розмірі 4425,00 гривень.

Позивач не погоджується із рішенням
Інспекції, оскільки вважає, що
розміщення інформації про виробника
товару, де цей товар реалізовується чи
надається споживачу, у тому числі на
елементах обладнання або оформлення
місць торгівлі, не вважається рекламою.
Таким чином, розміщені ТОВ "М.С.Л."
вивіски, на яких зображуються виключно
знаки для товарів і послуг позивача не
є рекламою, а отже не потребують
отримання дозволів на розміщення
зовнішньої реклами.

У зв'язку з цим, позивач звернувся в суд
з вимогою про скасування рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області № 026
від 24 вересня 2012 року про накладення
штрафу за порушення законодавства про
рекламу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 лютого 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року, адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування рішення
задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Волинській області
про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу № 026 від 24
вересня 2012 року.

У касаційній скарзі Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Волинській
області, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким направити справу на
новий судовий розгляд.

ТОВ «М.С.Л.» у своїх запереченнях
зауважує на необґрунтованість
касаційної скарги, просить її
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 лютого 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року - залишити без
змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." є оператором
державних лотерей, що здійснює свою
діяльність на підставі Ліцензії
виданої Міністерством фінансів
України № 001978 від 01 червня 2011 року. При
здійсненні своєї діяльності позивач
керується Ліцензійними умовами
провадження господарської діяльності
з випуску та проведення лотерей № 128/1037
від 12.12.2002 року, затвердженими спільним
наказом Міністерства фінансів України
та Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємства, Законом України "Про
державні лотереї в Україні".

Для реалізації мети своєї
підприємницької діяльності позивачем
був укладений договір суборенди від 01
серпня 2011 року з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

На фасаді орендованого ТОВ "М.С.Л."
приміщення розміщено вивіски
"Спортліга" та "Знаєш! Ставиш! Виграєш!" з
інформацією про товар у місцях
реалізації даного товару.

Працівниками відділу контролю за
розміщенням зовнішньої реклами в
м.Луцьку КП "Луцькреклама" 21 червня 2012
року складено акт № 173 виявлення
порушення порядку розміщення
зовнішньої реклами у місті Луцьку.
Відповідно до цього акту встановлено,
що позивачем було порушено пункт 1
статті 16 Закону України "Про рекламу", а
саме що засіб зовнішньої реклами -
банер на фасаді розміром 4,0х4,0 м.
(Спортліга) не відповідає вимогам
Порядку розміщення зовнішньої реклами
в м.Луцьку, оскільки відсутній дозвіл
на його розміщення та надано термін для
здійснення його демонтажу до 26 червня
2012 року.

03 липня 2012 року представником КП
"Луцькреклама" було виставлено вимогу
№ 65 про усунення порушень порядку
розміщення зовнішньої реклами у м.
Луцьку, у якій запропоновано ТОВ "М.С.Л."
усунути виявлені порушення шляхом
демонтажу.

14 серпня 2012 року посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області на
підставі подання КП "Луцькреклама" №
105 від 18 липня 2012 року та протоколу
головного спеціаліста Інспекції
Гвоздецькою Т.М. № 030 від 14 серпня 2012
року було прийнято рішення про початок
розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу.

Листом № 784/1-17 від 14 серпня 2012 року ТОВ
"М.С.Л." було повідомлено про розгляд
справи про порушення законодавства про
рекламу, який призначено на 10 вересня
2012 року.

У зв'язку із поданим клопотанням
позивача протоколом № 030 від 10
вересня 2012 року було продовжено термін
розгляду справи до 24 вересня 2012 року.

24 вересня 2012 року відповідачем
прийнято рішення № 026 про накладення
штрафу за порушення законодавства про
рекламу, у якому на підставі матеріалів
справи та протоколу засідання № 030 від
24 вересня 2012 року встановлено, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "М.С.Л." у м. Луцьку за
адресою: АДРЕСА_1, розміщено об'єкт
зовнішньої реклами, а саме - банер на
фасаді будівлі без спеціального
оформленого дозволу на розміщення, чим
порушено вимоги пункту 1 статті 16
Закону України "Про рекламу". За
порушення порядку розповсюдження та
розміщення реклами на ТОВ "М.С.Л."
накладено штраф у розмірі 4425,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
розміщення позивачем інформації на
будівлі, яку він орендує, не є рекламою
в розумінні частини 6 статті 9 Закону
України "Про рекламу", оскільки така
інформація не містить закликів
придбавати товар чи послугу, що
реалізується позивачем. Крім того,
вказане позначення "Спортліга" є знаком
для товарів та послуг позивача, яке
зареєстроване в Державному реєстрі
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг.

Зазначена позиція була підтримана
Київським апеляційним
адміністративним судом, який
переглянув постанову суду першої
інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
вірними та такими, що зроблені на
підставі правильно застосованих норм
матеріального права.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про рекламу" (далі - Закон) реклама -
інформація про особу чи товар,
розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару;

зовнішня реклама - реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 7 статті 8 Закону встановлено,
що розміщення інформації про виробника
товару та/або товар у місцях, де цей
товар реалізується чи надається
споживачеві, у тому числі на елементах
обладнання та/або оформлення місць
торгівлі, а також безпосередньо на
самому товарі та/або його упаковці, не
вважається рекламою.

Згідно із частиною 6 статті 9 Закону
вивіска чи табличка з інформацією про
зареєстроване найменування особи,
знаки для товарів і послуг, що належать
цій особі, вид її діяльності (якщо це не
випливає із зареєстрованого
найменування особи), час роботи, що
розміщена на внутрішній поверхні
власного чи наданого у користування
особі приміщення, на зовнішній
поверхні будинку чи споруди не вище
першого поверху або на поверсі, де
знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Разом з цим, пунктом 2 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29 грудня 2003 року
№ 2067 встановлено, що вивіска чи
табличка - елемент на будинку, будівлі
або споруді з інформацією про
зареєстроване найменування особи,
знаки для товарів і послуг, що належать
такій особі, вид її діяльності (якщо це
не випливає із зареєстрованого
найменування особи), час роботи, що
розміщений на зовнішній поверхні
будинку, будівлі або споруди не вище
першого поверху або на поверсі, де
розташовується власне чи надане у
користування особі приміщення (крім,
випадків, коли суб'єкту господарювання
належить на праві власності або
користування вся будівля або споруда),
біля входу у таке приміщення, який не є
рекламою.

Як вбачається з матеріалів справи,
розміщена позивачем інформація
знаходиться на зовнішній поверхні
будинку чи споруди не вище першого
поверху, при цьому на поверсі, де
знаходиться надане у користування
позивачу приміщення, безпосередньо
біля входу в таке приміщення. Вказані
позначення "Спортліга" та "Знаєш!
Ставиш! Виграєш!" є знаками для товарів
та послуг позивача, які зареєстровані в
Державному реєстрі свідоцтв України на
знаки для товарів та послуг, що
підтверджується копіями свідоцтв на
знак для товарів та послуг № 115918 від
10.12.2009 року та № 149123 від 12.12.2011 року
відповідно.

Крім того, розміщена позивачем
інформація не містить закликів
придбавати товар або послугу, що ним
реалізується, а отже за таких обставин
не є рекламою.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Волинській
області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18
лютого 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко