Справа № 521/19926/13-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/97/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» січня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а
н о в и в :

28 листопада 2013 року позивач звернулась
до Малиновського районного суду м.
Одеси з зазначеним позовом, який
мотивує тим, що 22 червня 2012 року вона
звернулась до управління Пенсійного
фонду у Малиновському районі м. Одеси
із заявою про призначення пенсії
відповідно до Закону України „Про
державну службу". Разом із заявою,
позивач подала до відповідача
оригінали довідок про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, або класний чин, або спеціальні
звання, або дипломатичний ранг,
надбавка за вислугу років), що
подається для призначення пенсії
відповідно до закону України „Про
державну службу" від 22.06.2012 р. № 36-бух та
довідку про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
„Про державну службову" від 22.06.2012 р. №
37-бух. Відповідно до розпорядження №
20187 від 17.08.2012 позивачу було призначено
пенсію у розмірі 3895,73 грн. В той же час, 04
квітня 2013 року та 07 листопада 2013 року,
позивач звернулась до відповідача із
заявами про надання роз'яснення щодо
складових заробітної плати, які були
включені при розрахунку пенсії, а також
просила роз'яснити підстави не
включення інших виплат для розрахунку
пенсії. 18 квітня 2013 року, позивач
отримала відповідь управління
Пенсійного фонду у Малиновському
районі м. Одеси, в якій повідомлялись
складові, які були включенні в
розрахунок пенсії позивача та
відмовлено у включенні інших виплат
(індексації, грошової винагороди за
безперервну працю, матеріальної
допомоги), так як вони не входять до
складу заробітної плати державних
службовців згідно статті 33 Закону
України „Про державну службу". 21
листопада 2013 року позивач отримала
відповідь відповідача, в якій
відповідач посилається на раніше
надісланий лист від 18.04.2013 року. Із
зазначеними відповідями та відмові у
перерахунку пенсії позивач не згодна, у
зв'язку з чим змушена звернутись із
позовом до суду за захистом свого права
на пенсію.

Позивач вимоги адміністративного
позову підтримала, просила позов
задовольнити.

Представник Управління
Пенсійного фонду в Малиновському
районі м. Одеси позов не визнав, надавши
до суду письмові заперечення,
відповідно до яких просив у
задоволенні позову відмовити.
Зазначив, що вважає дії Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси, є
правомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 червня 2012
року ОСОБА_1 звернулась до Управління
Пенсійного фонду у Малиновському
районі м. Одеси із заявою про
призначення пенсії відповідно до
Закону України „Про державну службу".

Разом із заявою, ОСОБА_1 подала до
відповідача оригінали довідок про
складові заробітної плати (посадовий
оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, або класний чин,
або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка за
вислугу років), що подається для
призначення пенсії відповідно до
закону України „Про державну службу"
від 22.06.2012 р. № 36-бух та довідку про
складові заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України „Про
державну службову" від 22.06.2012 р. № 37-бух.

Відповідно до розпорядження № 20187 від
17.08.2012 мені було призначено пенсію у
розмірі 3895,73 грн.

04 квітня 2013 року та 07 листопада 2013 року
ОСОБА_1 звернулась до відповідача із
заявами про надання роз'яснення щодо
складових заробітної плати, які були
включені при розрахунку мені пенсії, а
також просила роз'яснити підстави не
включення інших виплат для розрахунку
моєї пенсії.

Згідно відповіді управління
Пенсійного фонду у Малиновському
районі м. Одеси від 18 квітня 2013 року,
зазначені складові, які були включені в
розрахунок пенсії ОСОБА_1 та відмовлено
у включенні інших виплат (індексації,
грошової винагороди за безперервну
працю, матеріальної допомоги), так як
вони не входять до складу заробітної
плати державних службовців згідно
статті 33 Закону України „Про державну
службу".

21 листопада 2013 року відповідач
посилався на раніше надісланий лист
від 18.04.2013 року.

За змістом статті 37 Закону України
„Про державну службу", пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на і
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті Закону України „Про
оплату праці" встановлено, що заробітна
плата винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України „Про оплату
праці" визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України „Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
індексація, грошова в винагорода за
безперервну працю входять до системи
оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога, на
яку нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
включається до складу заробітної плати
державного службовця, враховується при
обчисленні розміру його пенсії,
оскільки перевага має надаватись не
положенням Законів України „Про
державну службу" та „Про оплату праці",
які щодо спірних відносин є загальними,
а спеціальним нормам, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
індексацію грошових доходів
населення", індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Тобто, мається на увазі що
індексація є частиною доходів
населення, тому в свою чергу підлягає
врахуванню в заробіток (доход)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Згідно до розділу 2 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004 N
5 індексація входить до складу фонду
додаткової заробітної плати, а
матеріальна допомога та грошова
винагорода за безперервну працю
входить до складу інших заохочувальних
та компенсаційних виплат.

Згідно ст.11 ч.2 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше, як за позовною заявою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених судом
фактів, оцінюючи надані сторонами по
справі докази у їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення з відповідача на
користь позивача суму судового збору в
розмірі 68 грн. 82 коп. є обґрунтованими
та законними, а позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 17, 18, 19, 99, 100, 159, 160, 161, 162, 163 КАС
України, Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Закону України „Про
державну службу", Закону України „Про
оплату праці", Закону України „Про
індексацію грошових доходів
населення", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси від 18
квітня 2013 року за № 129/К-1 та від 21
листопада 2013 року за № 391/К-1 у
врахуванні ОСОБА_1 інших виплат при

обчисленні пенсії відповідно до Закону
України „Про державну службу".

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси здійснити розрахунок пенсії
ОСОБА_1 з 07 травня 2013 року з урахуванням
інших видів виплат згідно з довідками
Юридичного департаменту Одеської
міської ради від 22.06.2012 р. № 36- бух, №
37-бух, якими передбачені складові
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до Закону України
„Про державну службу", на які
нараховані та утримані страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 1 січня 2011
року - єдиний соціальний внесок.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
на користь ОСОБА_1 суму судового збору у
розмірі 68,82 грн. (шістдесят вісім
гривень 82 копійки).

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ