Справа № 803/178/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа № 803/178/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання
Піянзіну О.К.,

за участю представника позивача
Юрченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Ковельської міжрайонної прокуратури
до Ковельської районної ради, голови
Ковельської районної ради Якубука П.Г.
про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська міжрайонна прокуратура
звернулася в суд із позовом про
визнання протиправними дій голови
Ковельської районної ради Якубука П.Г.
та Ковельської районної ради, щодо
винесення на розгляд ради, обговорення
на пленарному засіданні сесії районної
ради 27 січня 2014 року проекту рішення
«Про створення Ковельської районної
Народної ради» та його прийняття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вчиняючи дії, які є предметом
оскарження у даній справі, відповідачі
вийшли за межі повноважень наданих їм
Конституції України та Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому є протиправними.

В судовому засіданні прокурор
заявлений позов підтримав повністю з
підстав, зазначених у позовній заяві,
просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
прибули. Листом від 28 січня 2014 року за
№03.20-57 голова районні ради розгляд
справи просить проводити без участі
представника відповідача, при
прийнятті рішення у справі
покладається на розсуд суду.

Відповідно до частин четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представника відповідача.

Заслухавши пояснення та доводи
прокурора, які беруть участь у справі,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2014 року на
розгляд позачергової сесії
Ковельської районної ради було
винесено та в подальшому обговорено та
прийнято рішення «Про створення
Ковельської районної Народної Ради».
На момент розгляду справи вказані
рішення головою ради не підписані та не
оприлюднені.

Надаючи оцінку діям відповідачів,
судом враховано, що відповідно до
статті 140 Конституції України місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 2 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» місцеве
самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у рішенні від 26 березня
2002 року №6-рп/2002 в справі про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад
визначив політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, які
не є органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Таким чином, аналіз положень
міжнародних договорів, Конституції та
законів України дає підстави суду
прийти до висновку, що органи місцевого
самоврядування (яким у даному випадку є
Ковельська районна рада) не є органами
державної влади, а представницькими
органами місцевого самоврядування,
через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України,
вони діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України,
приймають рішення не з будь-яких питань
суспільного життя, а лише з питань саме
місцевого значення, тобто таких, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад, а перелік таких
питань чітко і вичерпно визначено у
Конституції України та Законі України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». Крім того, рішення є формою
реалізації повноважень органів
місцевого самоврядування.

Повноваження районної ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтями 43, 44 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні». Так
відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції. Органи
місцевого самоврядування з питань
здійснення ними повноважень органів
виконавчої влади підконтрольні
відповідним органам виконавчої влади.

Частиною першою статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначено коло питань, які
віднесено до компетенції районних та
обласних рад, це: 1) обрання голови ради,
відповідно заступника голови районної
ради та першого заступника, заступника
голови обласної ради, звільнення їх з
посади; 2) утворення, обрання і
ліквідація постійних та інших комісій
ради, зміна їх складу, обрання голів
комісій; 3) утворення президії (колегії)
ради, затвердження положення про неї; 4)
затвердження за пропозицією голови
ради структури виконавчого апарату
ради, його чисельності, встановленої
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на утримання ради та її
виконавчого комітету; 5) затвердження
регламенту ради; 6) затвердження плану
роботи ради, з урахуванням вимог статті
32 Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності»,
заслуховування звіту про його
виконання; 7) заснування засобів
масової інформації відповідної ради,
призначення і звільнення їх
керівників; 8) заслуховування звітів
постійних комісій, керівників органів,
які рада утворює, обирає та призначає; 9)
розгляд запитів депутатів, прийняття
рішень по них; 10) прийняття рішень щодо
дострокового припинення повноважень
депутата ради в порядку, встановленому
законодавством; 11) визначення
відповідно до закону кількісного
складу ради; 12) прийняття за
пропозицією територіальних громад
рішення щодо проведення
консультативного опитування з питань,
які стосуються їх спільних інтересів;
13) здійснення відповідно до закону
повноважень щодо організації
проведення всеукраїнських
референдумів та виборів органів
державної влади і місцевого
самоврядування; 14) затвердження
відповідно до закону Положення про
зміст, опис та порядок використання
символіки району, області; 15) прийняття
рішень щодо об'єднання в асоціації,
вступ до асоціацій та інших форм
добровільних об'єднань органів
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад, а також про
вихід із них; 16) затвердження програм
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідно району, області,
цільових програм з інших питань,
заслуховування звітів про їх
виконання; 17) затвердження відповідно
районних, обласних бюджетів, внесення
змін до них, затвердження звітів про їх
виконання; 18) розподіл переданих з
державного бюджету коштів у вигляді
дотацій, субвенцій відповідно між
районними бюджетами, місцевими
бюджетами міст обласного значення, сіл,
селищ, міст районного значення; 19)
вирішення за дорученням відповідних
рад питань про продаж, передачу в
оренду, концесію або під заставу
об'єктів комунальної власності, які
забезпечують спільні потреби
територіальних громад і перебувають в
управлінні районних, обласних рад, а
також придбання таких об'єктів в
установленому законом порядку; 20)
вирішення в установленому законом
порядку питань щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад;
призначення і звільнення їх
керівників; 21) вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин; 22) вирішення відповідно до
закону питань про надання дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів відповідно районного,
обласного значення, а також про
скасування такого дозволу; 23)
встановлення правил користування
водозабірними спорудами, призначеними
для задоволення питних, побутових та
інших потреб населення, зон санітарної
охорони джерел водопостачання,
обмеження або заборони використання
підприємствами питної води у
промислових цілях; 24) прийняття рішень
про організацію територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та інших територій, що
підлягають особливій охороні; внесення
пропозицій до відповідних державних
органів про оголошення природних та
інших об'єктів, що мають екологічну,
історичну, культурну або наукову
цінність, пам'ятками історії або
культури, які охороняються законом; 25)
прийняття за пропозицією відповідних
сільських, селищних, міських рад
рішень, пов'язаних зі створенням
спеціальних вільних та інших зон,
зміною у статусі цих зон, внесення до
відповідних органів пропозицій з цих
питань; 26) прийняття рішень з питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і в порядку, визначених
законом; 27) прийняття рішень щодо
делегування місцевим державним
адміністраціям окремих повноважень
районних, обласних рад; 28)
заслуховування звітів голів місцевих
державних адміністрацій, їх
заступників, керівників структурних
підрозділів місцевих державних
адміністрацій про виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про
здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою
повноважень; 29) прийняття рішення про
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації; 30) прийняття
рішень про звернення до суду щодо
визнання незаконними актів місцевих
органів виконавчої влади, підприємств,
установ та організацій, які обмежують
права територіальних громад у сфері їх
спільних інтересів, а також
повноваження районних, обласних рад та
їх органів; 31) внесення до Кабінету
Міністрів України пропозицій щодо
голови відповідної місцевої державної
адміністрації; 32) надання згоди на
передачу об'єктів з державної
власності у спільну власність
територіальних громад сіл, селищ, міст
та прийняття рішень про передачу
об'єктів права спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
що перебувають в управлінні районних,
обласних рад, у державну власність, а
також щодо придбання об'єктів
державної власності; 35) затвердження
відповідно до закону Положення про
помічника-консультанта депутата ради
та опису посвідчення
помічника-консультанта депутата ради;
36) заслуховування інформації
прокурорів та керівників органів
внутрішніх справ про стан законності,
боротьби із злочинністю, охорони
громадського порядку та результати
діяльності на відповідній території; 37)
встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги, які
надаються підприємствами, що
перебувають у спільній власності
територіальних громад, представництво
інтересів яких здійснює відповідна
районна чи обласна рада, а також
суб'єктами господарювання, що
здійснюють управління (експлуатацію)
цілісними майновими комплексами таких
підприємств.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до питань, які вирішуються на
пленарних засіданнях відносяться
також прийняття у межах, що
визначаються законами, рішень з питань
боротьби зі стихійним лихом,
епідеміями, епізоотіями, які
передбачають за їх порушення
адміністративну відповідальність;
прийняття рішень про віднесення лісів
до категорії захисності, а також про
поділ лісів за розрядами такс у
випадках і порядку, передбачених
законом.

Жодним чинним в Україні
нормативно-правовим актом не
передбачено такі органи як Народна
Рада України, а також Народні ради
областей, міст, районів чи інші
територіальні органи Народної Ради
України. Окрім того, з наведених вище
законодавчих норм вбачається, що
органи місцевого самоврядування не
наділені повноваженнями на створення
інших не передбачених Конституцією та
законами України органів державної
влади чи інших представницьких органів
наділених владними повноваженнями.

Відтак, дії Ковельської районної ради
Волинської області, голови Ковельської
районної ради Волинської області щодо
винесення на розгляд ради, обговорення
на пленарному засіданні сесії районної
ради 27 січня 2014 року та прийняття
рішення ради «Про створення
Ковельської районної Народної Ради»
вчиненні всупереч встановленому
чинним законодавством порядку
створення та функціонування органів
державної влади та місцевого
самоврядування в Україні.

Зважаючи не те, що дії відповідачів
щодо винесення на розгляд ради,
обговорення на пленарних засіданнях
сесії районної ради та прийняття
рішення про створення не передбачених
чинним законодавством органів влади
вчиненні всупереч чинному
законодавству України є
неправомірними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що дії Ковельської районної
ради Волинської області, голови
Ковельської районної ради Волинської
області Якубука П.Г. щодо винесення на
розгляд ради, обговорення на
пленарному засіданні сесії районної
ради 27 січня 2014 року та прийняття
проекту рішення ради «Про створення
Ковельської районної Народної Ради»,
вчиненні з всупереч приписам чинного
законодавства України, а відтак є
протиправними.

Керуючись статтею 110, частиною третьою
статті 160, статтею 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дій голови
Ковельської районної ради Якубука П.Г.
та Ковельської районної ради щодо
винесення на розгляд ради, обговорення
на пленарному засіданні сесії районної
ради 27 січня 2014 року проекту рішення
«Про створення Ковельської районної
Народної ради» та його прийняття.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк