Справа № 759/16225/13-а
Суддя: Морозов М. О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/15/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва,
третя особа: Державне підприємство
„Антонов" про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському р-ні м. Києва про
зобов'язання призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах за списком №2
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
5.04.2013 р.

При цьому, посилається на те, що він
працював у Київському авіаційному
промисловому об'єднанні ім. 50-річчя
Жовтня, що перейменоване на Філію
Державного підприємства «Антонов»
«Серійний завод Антонов», з 9.08.1978 р.
(наказ від 23.08.1978 р. №168/вк) по 18.10.1982 р.
(наказ від 8.10.1982 р. №257/вк), а а також з
1.04.1986 р. (наказ від 1.04.1986 р. №142/вк) по
11.07.1994 р. (наказ від 11.07.1994 р. №245/вк). З
13.11.1978 р. (наказ від 17.11.1978 р. №229/вк) по
18.10.1982 р. (наказ від 18.10.1982 р. №257/вк) він
працював радіомеханіком з ремонту
радіообладнання, постійно зайнятим на
роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ
радіоактивних випромінювань,
виконання яких потребує обов'язкового
застосування засобів індивідуального
захисту від цих випромінювань.
Працював повний робочий день, інших
робіт не виконував. З 1.04.1986 р. (наказ від
1.04.1986 р. №192/вк) по 11.07.1994 р. (наказ від
11.07.1994 р. №245/вк) він працював
радистом-радіоло-катерником і на
протязі всього робочого часу був
зайнятий на роботах по обслуговуванню,
налагоджуванню та регулюванню
генераторів УКВ, УВЧ, СВЧ
випромінювань, виконання яких потребує
обов'язкового застосування засобів
індивідуального захисту від цих
випромінювань наступного
радіотехнічного обладнання:
радіолокаційна система посадки,
радіомаячні системи. Працював повний
робочий день, інших робіт не виконував.
Досягнувши пенсійного віку, 5.04.2013 р. він
подав заяву в Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському р-ні м.
Києва з проханням нарахувати йому
пенсію на пільгових умовах по списку
№2, надавши підтверджуючі документи та
довідки, однак відповідач відмовив
йому у призначенні пенсії по надуманим,
невідповідаючим дійсності причинам,
мотивуючи ненаданням і відсутності
документів у підтвердження повної
зайнятості на роботах з джерелами УВЧ,
УКВ, СВЧ випромінювань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримав.

Представники відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва позов не
визнали, мотивуючи тим, що в копії
трудової книжки підприємством
«Державне підприємство «Антонов»
Філія «Серійний завод «Антонов» не
зроблені відповідні записи про право
позивача на пільгове пенсійне
забезпечення за списками №2 або №1, що
не давало можливості органам
пенсійного фонду призначити пенсію із
зниженням пенсійного віку на пільгових
умовах. Організацією видано дві
пільгові довідки від 6.06.2012 р. №34 та від
28.03.2013 р. №25 у зв'язку з тим, що в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах, установлені для
окремих категорій громадян. При
аналізі даних довідок встановлені
розбіжності й організація по різному
визначає право позивача на пільгове
пенсійне забезпечення за один і той же
період роботи. Довідка від 6.06.2012 р. №34,
на яку позивач посилається в
адміністративному позові як доказ, не
подавалася до заяви про призначення
пенсії від 5.04.2013 р. та не розглядалась
УПФУ в Святошинському р-ні м. Києва.
Також, до адміністративного позову
позивачем не надано документ від ДП
«Антонов» Філія «Серійний завод
«Антонов», який би визнав одну із двох
наданих довідок недійсною. Не
підтверджено нічим, що ОСОБА_1 при
роботі використовував засоби
індивідуального захисту від
випромінювань УВК, УВЧ, СВЧ.
Відсутність на підприємстві
документального підтвердження даного
факту також підтверджено актом
зустрічної перевірки від 26.04.2013 р. №70.

Представники притягнутого до участі в
справі в якості третьої особи
Державного підприємства «Антонов»
проти задоволення позову не
заперечують, мотивуючи наявністю в
підтвердження роботи позивача у
шкідливих для здоров*я умовах
документів, наданих з боку
підприємства позивачу та
представлених суду. Робота ОСОБА_1 на
посадах відповідає Списку №2, бо він
дійсно працював на роботах з
шкідливими умовами праці упродовж
повного робочого дня. Інших робіт при
цьому не виконував, використовував
засоби індивідуального захисту від
випромінювань радіотехнічного
обладнання. Пільговий стаж роботи
ОСОБА_1 зарахований до 21.08.1992 р., бо
згідно постанови КМ України від 1.08.1992 р.
№442 «Про порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці», що
набула чинності з 21.08.1992 р., на заводі
була проведена атестація робочих місць
за умовами праці і наказом
Генерального директора по заводу від
19.08.1997 р. №164 затверджений перелік
професій, працівники яких мають право
на пільгове забезпечення, але професія
«радіст-радіолокаторник» не була
атестована. Загальний стаж роботи на
підприємстві ОСОБА_1 складає 12 років 5
місяців 21 день, а пільговий стаж роботи
в шкідливих та важких умовах праці
укладає 10 років 3 місяці 27 днів. ОСОБА_1
були видані пільгові довідки від 11.08.2011
р. №53, від 6.06.2012р. №34 та від 28.03.2013 р. №25,
які засвідчують роботу в шкідливих та
важких умовах праці, і ці довідки
виписувались на підставі довідок з
цехів та с/з №086-129 від 26.03.2013 р., де
раніше працював ОСОБА_1 ОСОБА_1
видавався спецодяг та спецвзуття.
Журнали видачі цього взуття та одягу не
збереглися за давністю звільнення
позивача з роботи та граничного строку
зберігання документів. Про роботу в
шкідливих та важких умовах праці
ОСОБА_1 свідчить те, що йому видавалось
молоко, надавалась додаткова відпустка
кількістю 12 днів, які він
використовував.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників відповідача, третьої
особи, з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював
у Київському авіаційному промисловому
об'єднанні ім. 50-річчя Жовтня, що
перейменоване на Філію Державного
підприємства «Антонов» «Серійний
завод Антонов», з 9.08.1978 р. (наказ від
23.08.1978 р. №168/вк) по 18.10.1982 р. (наказ від
8.10.1982 р. №257/вк), а а також з 1.04.1986 р.
(наказ від 1.04.1986 р. №142/вк) по 11.07.1994 р.
(наказ від 11.07.1994 р. №245/вк). З 13.11.1978 р.
(наказ від 17.11.1978 р. №229/вк) по 18.10.1982 р.
(наказ від 18.10.1982 р. №257/вк) він працював
радіомеханіком з ремонту
радіообладнання, постійно зайнятим на
роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ
радіоактивних випромінювань,
виконання яких потребує обов'язкового
застосування засобів індивідуального
захисту від цих випромінювань.
Працював повний робочий день, інших
робіт не виконував. З 1.04.1986 р. (наказ від
1.04.1986 р. №192/вк) по 11.07.1994 р. (наказ від
11.07.1994 р. №245/вк) він працював
радистом-радіолокаторником і на
протязі всього робочого часу був
зайнятий на роботах по обслуговуванню,
налагоджуванню та регулюванню
генераторів УКВ, УВЧ, СВЧ
випромінювань, виконання яких потребує
обов'язкового застосування засобів
індивідуального захисту від цих
випромінювань наступного
радіотехнічного обладнання:
радіолокаційна система посадки,
радіомаячні системи. Працював повний
робочий день, інших робіт не виконував.
5.04.2013 р. ОСОБА_1 подав заяву в Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському р-ні м. Києва з
проханням нарахувати йому пенсію на
пільгових умовах по списку №2, надавши
підтверджуючі документи та довідки,
однак відповідач відмовив йому у
призначенні пенсії листом від 10.06.2013 р.,
мотивуючи ненаданням і відсутності
документів у підтвердження повної
зайнятості на роботах з джерелами УВЧ,
УКВ, СВЧ випромінювань.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.83 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

Згідно ст.13 п."б" Закону України „Про
пенсійне забезпечення" право на пенсію
за віком мають: працівники, зайняті
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці-за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки-після досягнення 55 років і при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах, жінки-після досягнення 50 років
і при стажі роботи не менше 20 років, з
них не менше 10 років на зазначених
роботах. Працівникам, які мають не
менше половини стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшення віку,
передбаченого ст.12 цього Закону, на 1
рік за кожні 2 року 6 місяців такої
роботи-чоловікам.

Підставою для призначення пенсії на
віком на пільгових умовах є,
насамперед, наявність професії (посади)
та виробництва у відповідному списку,
підтвердження шкідливих умов праці
впродовж повного робочого дня (не менш
ніж 80 %), встановленого для даного
виробництва.

Суд з*ясував, що позивач дійсно з 9.08.1978
р. (наказ від 23.08.1978 р. №168/вк) по 18.10.1982 р.
(наказ від 8.10.1982 р. №257/вк), а а також з
1.04.1986 р. (наказ від 1.04.1986 р. №142/вк) по
11.07.1994 р. (наказ від 11.07.1994 р. №245/вк). З
13.11.1978 р. (наказ від 17.11.1978 р. №229/вк) по
18.10.1982 р. (наказ від 18.10.1982 р. №257/вк)
працював радіомеханіком з ремонту
радіообладнання, постійно зайнятим на
роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ
радіоактивних випромінювань,
виконання яких потребує обов'язкового
застосування засобів індивідуального
захисту від цих випромінювань.
Працював повний робочий день, інших
робіт не виконував. З 1.04.1986 р. (наказ від
1.04.1986 р. №192/вк) по 11.07.1994 р. (наказ від
11.07.1994 р. №245/вк) він працював
радистом-радіолокатерником і на
протязі всього робочого часу був
зайнятий на роботах по обслуговуванню,
налагоджуванню та регулюванню
генераторів УКВ, УВЧ, СВЧ
випромінювань, виконання яких потребує
обов'язкового застосування засобів
індивідуального захисту від цих
випромінювань наступного
радіотехнічного обладнання:
радіолокаційна система посадки,
радіомаячні системи. Працював повний
робочий день, інших робіт не виконував.
За шкідливі умови праці ОСОБА_1
отримував спецхарчування у вигляді
молока та користувався додатковою
відпусткою.

Посади, на яких працював позивач по
справі, були внесені до Списка №2,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 р.,
постановою Кабінету Міністрів СРСР №497
від 23.07.1991 р.

П.2 постанови Кабінету Міністрів СРСР
№10 від 26.01.1991 р. встановлено, що
застосування списків №1 і 2 проводиться
з урахуванням атестації робочих місць.

Згідно з постановою Верховної Ради
України „Про порядок введення в дію
Закону України „Про пенсійне
забезпечення" від 6.12.1991 р. №1931-Х11 до
затвердження Кабінетом Міністрів
України списків виробництв, робіт,
професій, що дають право на пільгове
забезпечення, діяли відповідно списки,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.01.1991 р. №10.

До введення в дію зазначених списків
діяли списки, затвердженні Постановою
Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173
„Про затвердження списків виробництв,
цехів, професій та посад, робота на яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах та в пільгових
розмірах за списком №2".

Позивач досяг 55 років в 2012 р. і в 2013 р.
звернувся до пенсійного органу для
призначення пенсії на пільгових
умовах. У призначенні такої пенсії йому
було відмовлено з тієї підстави, що
ненадані та відсутні документи у
підтвердження повної зайнятості на
роботах з джерелами УВЧ, УКВ, СВЧ
випромінювань.

Згідно з Порядком застосування Списків
№1 і №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політки України
від 18.11.2005 р. №383, зазначено, що при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№442 від 1.08.1992 р. «Про порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці», яка набула чинності з 21.08.1992 р.,
пунктом 4 якого встановлено, що
атестація робочих місць за умовами
праці проводиться в строки,
передбачені колективним договором, але
не рідше одного разу на 5 років.

Тобто, після 21 серпня 1992 р. при
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах для зарахування до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, повного 5-річного
періоду зі шкідливими і важкими
умовами праці, відповідне право
впродовж цього періоду повинне бути
підтверджене за результатами
атестації робочих місць, передбаченої
постановою Кабінету Міністрів України
№442 від 1.08.1992 р. Як вбачається з
пояснень представників третьої особи
та документів, ними наданих, на заводі
буда проведена атестація робочих місць
за умовами праці за наказом
Генерального директора по заводу від
19.08.1997 р. №164 та затверджений перелік
професій, працівники яких мають право
на пільгове забезпечення. Професія
«радист-радіолокаторник» не була
атестована, тому пільговий стаж роботи
ОСОБА_1 зарахований до 21.08.1992 р. (а.с.66-71).

Між тим, позивач був звільнений з
роботи з підприємства,
правонаступником якого є ДП «Антонов»,
з 11.07.1994 р.

Міністерство праці та соціальної
політики в рекомендаційному листі
№01-3/2586-02-6 від 16.12.1999 р. висловило
позицію, що в разі, зокрема,
непроведення атестації до 1997 р. до
стажу роботи на пільгових умовах може
бути зарахований тільки період роботи
до 1.08.1992 р., тобто до затвердження
порядку атестації робочих місць.

Суд вважає, що така позиція в даному
випадку є розумною, ґрунтується на
засадах справедливості, а тому може
бути застосована при вирішенні даної
справи, оскільки позивач працював на
відповідних посадах як до 1.08.1992 р., так і
після 1.08.1992 р. до 11.07.1994 р.

Пунктом 3 Порядку застосування списків
№1 і №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 р. №383 (із
послідуючими змінами), передбачено, що
для визначення права на пільгове
пенсійне забезпечення застосовуються
списки, які чинні на період роботи
особи.

На період роботи ОСОБА_1 була чинна
постанова Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 р. №10, тому суд вважає, що ніяких
протиріч у пільгових довідках ДП
«Антонов» для надання у пенсійний
орган щодо призначення пенсії ОСОБА_1
за віком на пільгових умовах не має, бо
посилання на професію було правомірно
написано за вимогами даної постанови:
розділ ХХХ111 «Загальні професії», шифр
професії 53г «Рабочие и
специалисты, постоянно занятые на
роботах с источниками УКВ, УВЧ, СВЧ
излучений, выполнение которых требует
обязательного применения средств
индивидуальной защиты от этих
излучений».

Раніше діяла постанова Рада Міністрів
СРС від 22.08.1956 р. №1173, і правомірно було
посилання ДП «Антонов» у пільговій
довідці на розділ ХХХ11 «Загальні
професії» «Рабочие и
инженерно-технические работники,
занятые на установках УКВ и УВЧ и на
работах с применением УКВ и УВЧ».

Відповідно до п.20 Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 у тих
випадках, коли у трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах,
установлені для окремих категорій, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств та організацій.

Згідно ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.3 Положення
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, за відсутності трудової книжки, а
також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові договори і
угоди з відмітками про їх виконання та
інші документи, які містять відомості
про періоди роботи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підтверджуються
довідками ДП „Антонов": №53 від 11.08.2011 р.,
№34 від 6.06.2012 р., №25 від 28.03.2013 р. про
характер виконуваних ОСОБА_1 робіт,
копією трудової книжки ОСОБА_1(а.с.5-7,
11-18, 72-77).

Вказані довідки в оригіналі були
предметом дослідження при огляді в
судовому засіданні пенсійної справи
ОСОБА_1

Крім того, підтвердженням виконання
ОСОБА_1 вищевказаних робіт та при
шкідливих умовах праці є довідки
структурних підрозділів ДП «Антонов»,
де працював ОСОБА_1 до свого звільнення
з даного підприємства, підписані
керівниками: цеху №25-начальником ЛИС
ОСОБА_3, начальником ПЕБ ОСОБА_5, головою
профспілкового комітету ОСОБА_6; цеху
№086-в.о. начальника ОСОБА_7, начальником
ПЕБ ОСОБА_8, начальником бюро УЕ ОСОБА_9,
начальником ОЕРСО и МИР ОСОБА_10 (а.с.78-80).

Вказані довідки підтверджують роботу
ОСОБА_1 повний робочий день з джерелами
УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань, виконання
яких потребує обов'язкового
застосування засобів індивідуального
захисту від цих випромінювань
радіотехнічного обладнання, без
виконання інших робіт, з забезпеченням
з боку підприємства за шкідливі умови
правці молоком і додатковою
відпусткою.

Відповідно до положень Закону України
«Про охорону праці» на роботах зі
шкідливими та небезпечними умовами
праці робітникам та службовцям
безоплатно видаються спецодяг та інші
засоби індивідуального захисту.

Судом було з'ясовано, що на
підприємстві, де працював ОСОБА_1, діяв
«Перечень 063-002 норм обеспечения
спецодеждой, спецобувью и другими СИЗ
по профессиям (должностям) на Киевском
авиационном производственном
объединении имени 50-летия Октября», на
підставі якого ОСОБА_1 видавалися
спецодяг та спецвзуття (а.с.89-100).

Як зазначили представники третьої
особи та вбачається з пільгових
довідок підприємства, журнали видачі
засобів індивідуального захисту не
збереглися у зв'язку з давністю строку
зберігання таких документів в 1-3 роки
відповідно до наказу Головного
архівного управління при Кабінеті
Міністрів України від 20.07.1998 р. №41 «Про
затвердження Переліку типових
документів».

В наданих представниками третьої особи
копіях форми П-2 та особових рахунків за
1978-1982 роки та за 1986-1994 роки
зазначається, що ОСОБА_1 користувався
відпустками 27 робочих днів (а.с.44-65, 106).

Таким чином, вимоги позивача є законні,
співвідносяться з вищевказаними
нормативними актами, дослідженими
доказами, і суд погоджується з вимогами
ОСОБА_1

При таких обставинах заперечення
представників відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському р-ні м. Києва про
ненадання і відсутності документів у
підтвердження повної зайнятості
ОСОБА_1 на роботах з джерелами УВЧ, УКВ,
СВЧ випромінювань суд оцінює критично.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обгрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії);4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 162 КАС України при вирішенні
справи по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Дії відповідача відносно позивача по
справі не є правильними, не
відповідають діючому законодавству
України про пенсійне забезпечення і не
узгоджуються відповідно до вимог, ними
встановлених, а позов ОСОБА_1
співвідноситься з вимогами,
передбаченими Законом України „Про
пенсійне забезпечення" та урядовими
постановами, що регулюють призначення
пенсії за віком на пільгових умовах по
Спискам №1 та №2, та підтверджується
наявними письмовими доказами по
справі.

З огляду на вищевказане, суд не може
приймати як належний доказ з боку
відповідача, акт зустрічної перевірки
від 26.04.2013 р. №70 як підставу відсутності
на підприємстві документального
підтвердження користування ОСОБА_1
засобами індивідуального захисту, з
одностороннім висновком по ньому по
своїй суті, з суб'єктивним підходом
викладених у ньому обставин щодо
проведеної перевірки та її
предметність та доказове закріплення
(а.с.81-85).

Отже, посилання позивача на
незаконність дій відповідача є
обґрунтованими і заслуговують на
увагу, а його позов, виходячи з
викладеного, є таким, що підлягає
задоволенню.

Тому, позивач має право на отримання
пільгової пенсії по Списку №2 і
пенсійний орган необхідно зобов*язати
призначити йому пільгову пенсію по
Списку №2 з 5.04.2013 р., з моменту звернення
позивача із заявою в пенсійний орган
про призначення пільгової пенсії.

Інших позовних вимог ОСОБА_1 не висуває,
тому суд діє в межах заявленого позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.13, 62, 83 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", ст.ст. 2, 9, 69-71,
158-163 КАС України, суд

п о с т а
н о в:

Позов задовольнити.

Зобов*язати Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва призначити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах за списком
№2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", з 5
квітня 2013 року

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя