Справа № 2а-4119/12/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/41802/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектура Люкс»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2012

у справі № 2а-4119/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Архітектура Люкс»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
28.04.2012 позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва від
17.11.2011 № 15532/1508 та № 155591/1508.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2012
постанову суду першої інстанції
скасовано, в задоволенні позову
відмовлено.

ТОВ «Архітектура «Люкс» подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити без змін
постанову суду першої інстанції.
Посилається на порушення судом
апеляційної інстанції пункту 3
підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України, наголошуючи на тому, що дана
норма не містить заборони на
врахування у 2001 році збитків, які
виникли до 01.01.2011 року, тому такі збитки
мають враховуватись у складі витрат
поточних податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення від'ємного значення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Актом камеральної перевірки
податкової звітності з податку на
прибуток за 2 квартал 2011 року від 07.11.2011
№ 19/1508/32254459 встановлено факт завищення
позивачем від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
ІІ квартал 2011 року внаслідок порушення
вимог пункту 150.1 статті 150 Податкового
кодексу України, пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України.

Позиція податкового органу полягає у
тому, що позивач не мав права,
застосовуючи положення наведеної
норми кодексу, переносити частину
від'ємного значення об'єкта
оподаткування І кварталу 2011 року, що
складається із від'ємного значення 2010
року, перенесеного у І квартал 2011 року
за правилами Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у
ІІ квартал 2011 року.

При цьому достовірність даних
податкового обліку податковим органом
не заперечується.

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
17.11.2011 № 15532/1508 про зменшення позивачеві
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
ІІ квартал 2011 року в сумі 624619,00 грн. та №
15591/1508 про визначення позивачеві
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 105843 грн. основного
платежу.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що пункт 3 підрозділу 4
розділу ХХ Перехідних положень
Податкового кодексу України дозволяє
платникові податку на прибуток
включити до витрат ІІ кварталу 2011 року
показник від'ємного значення за
підсумками І кварталу 2011 року, який
пов'язується з діяльністю, проведеною
виключно у такому І кварталі. Положення
даної норми не поширюються на від'ємне
значення, що утворилося у 2010 році та
було перенесено до І кварталу 2011 року
згідно із вимогами Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такими висновками суду
апеляційної інстанції, оскільки вони
зроблені в результаті порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року здійснювався на
підставі чинних до 01.04.2011 норм Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР.

Пунктом 6.1 статті 6 цього Закону було
визначено: якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону, полягали в обмеженні
врахування у складі валових витрат у
порядку статті 6 Закону сум від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток, яке утворилося
станом на 01.01.2010. До складу валових
витрат платника податку на прибуток за
перший квартал 2010 року підлягало
включенню лише 20 відсотків від'ємного
значення, що утворилося станом на
01.01.2010.

Водночас, як передбачено абзацом
другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011
році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що виникло у 2010
році.

Таким чином, до складу валових витрат
першого кварталу 2011 року підлягали
включенню всі суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток: як ті, що утворилися станом на
01.01.2010, так і ті суми від'ємного
значення, що виникли протягом 2010 року.

Враховуючи наведене, позивачем
правомірно здійснено розрахунок
об'єкта оподаткування за перший
квартал 2011 року з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися протягом 2010 року.

З 01.04.2011, тобто починаючи з другого
кварталу 2011 року, набув чинності розділ
ІІІ Податкового кодексу України
«Податок на прибуток підприємств»,
пунктом 150.1. ст. 50 якого визначено: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно із пунктом 3 підрозділу 4 розділу
ХХ «Перехідні положення» Податкового
кодексу України пункт 150.1 статті 150
Кодексу застосовується у 2011 році з
урахуванням такого: якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього кварталів, другого -
четвертого кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за перший квартал 2011 року, у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Отже, включення від'ємного значення
об'єкту оподаткування за підсумками
першого кварталу 2011 року до витрат
другого, а не першого кварталу звітного
податкового року, становить
особливість застосування у 2011 році
норми пункту 150.1 статті 150 Податкового
кодексу України.

Таким чином, до складу валових витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року, яка, у свою
чергу, розраховується з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворилися
станом на 01.01.2010, а також тих, що виникли
протягом 2010 року.

У подальшому розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього кварталів,
другого-четвертого кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за перший квартал 2011 року, у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

При цьому суд касаційної інстанції не
може погодитися з позицією суду
апеляційної інстанції про те, що пункт 3
підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України
дозволяє платникові податку на
прибуток включити до витрат ІІ
кварталу 2011 року лише той показник
від'ємного значення за підсумками І
кварталу 2011 року, який пов'язується з
діяльністю, проведеною виключно у
такому І кварталі.

Системний аналіз абзаців другого та
третього пункту 3 підрозділу 4 розділу
ХХ «Перехідні положення» Податкового
кодексу України дозволяє дійти
висновку, що наведене в цій нормі
поняття «від'ємне значення, отримане в
першому кварталі 2011 року» - це від'ємне
значення, отримане як розрахунок
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року на підставі норм
чинного на час проведення розрахунку
законодавства. Відповідний розрахунок
передбачав урахування у складі валових
витрат першого кварталу 2011 року також і
сум від'ємного значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди.

Підстави вважати, що поняття «від'ємне
значення, отримане в першому кварталі
2011 року» охоплює лише ті суми
від'ємного значення, які утворилися як
результат господарської діяльності
лише за перший квартал 2011 року,
відсутні. Як було вказано раніше,
розрахунок об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року здійснювався на
підставі чинних до 01.04.2011 норм Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, згідно
із якими значення об'єкта
оподаткування розраховувалося в
першому кварталі 2011 року з урахуванням
усіх сум, що включалися до валових
витрат цього податкового періоду, а не
лише валових витрат, сформованих за
результатами господарських операцій
тільки першого кварталу 2011 року.
Правомірно сформоване від'ємне
значення об'єкта оподаткування за
попередні податкові періоди без
будь-яких обмежень включалося до
валових витрат першого кварталу 2011
року і враховувалося при визначенні
об'єкта оподаткування за цей період.

Зазначені норми законодавства
відображені у формах податкової
звітності з податку на прибуток, які
підлягали використанню платниками
цього податку в першому та другому
календарному кварталах 2011 року.

Отже, Податковим кодексом України не
передбачено обмежень щодо формування
валових витрат другого кварталу 2011
року лише сумами від'ємного значення,
які виникли як результат діяльності
виключно першого кварталу 2011 року, без
урахування непогашених наростаючим
підсумком сум від'ємного значення
попередніх податкових періодів.

Враховуючи вищенаведене, суд
касаційної інстанції погоджується з
позицією суду першої інстанції про те,
що позивач правомірно включив до
складу валових витрат другого
календарного кварталу 2011 року від'ємне
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року, яке, у свою
чергу, розраховано з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року
від'ємного значення, що утворилися
протягом 2010 року.

Враховуючи наведене, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а ухвалена відповідно до
закону і помилково скасована постанова
суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектура Люкс» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2012
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 28.04.2012.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді Л.В.
Ланченко

Ю.І.
Цвіркун