Справа № 815/4488/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р. Справа № 815/4488/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.при
секретаріДанюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 10 вересня 2013 року по справі за
позовом державного підприємства
"Одеський авіаційний завод" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
№№; ; від 03.06.2013р., -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень №№; ;
від 03.06.2013р.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 10 вересня 2013 року
адміністративний позов державного
підприємства "Одеський авіаційний
завод" до Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень №№; ;
від 03.06.2013р., - задовольнив.

Скасував податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби №№;
; від 03.06.2013р.

Державна податкова інспекція у
Київському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна податкова інспекція у
Київському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу №271-н від 09.04.2013р. та
направлення №372 від 09.04.2013р., згідно
п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України Державною податковою
інспекцією у Київському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області проведено
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ДП
«Одеський авіаційний завод»
бюджетного відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів за лютий 2013 року.

За результатами перевірки
складено акт № 956/15-05/07756801 від 24.05.2013р.
«Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань правомірності нарахування ДП
«Одеський авіаційний завод»
бюджетного відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів за лютий 2013 року», відповідно
до висновків якого встановлено
порушення: абз. б) п. 195.1.3 ст. 195, п. 185.1 ст.
185, п.187.1 ст. 187, п. 198.3, 198.6 ст. 198,п. 199.1, п.
199.3, п. 200.3 - 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу, ДП «Одеський авіаційний
завод»; завищено заявлену суму
бюджетною відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів за лютий 2013 року на 2 873 572,
00 грн.; занижено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
лютий 2013 року на суму 111 142,00 грн.;
завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду за
лютий 2013 року на суму 1 122 336 грн.

На підставі зазначеного акту
перевірки прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
03.06.2013р., яким визначено суму завищення
бюджетного відшкодування у розмірі 2
873 572 грн. та до позивача застосовано
штрафні фінансові санкції у розмірі 718
393 грн.; податкове
повідомлення-рішення № від
03.06.2013р., яким визначено суму завищення
податку на додану вартість у розмірі 1
122 336 грн. та податкове
повідомлення-рішення № від
03.06.2013р., яким позивачу збільшено суму
ПДВ у розмірі 138928 грн.

В акті перевірки зазначено,
що перевіркою податкової декларації
ПДВ за листопад 2012 року встановлено,
що на порушення п.187.1 ст. 187, п.23
підрозділу 2 розділу Х «Перехідні
положення» Кодексу підприємством
занижено суму податкового зобов'язання
в розмірі 3648, 2 грн. Колегія суддів не
погоджується з зазначеним з огляду на
наступне.

Відповідно п. 23 Підрозділу 2.
«Особливості справляння податку на
додану вартість» розділу X «Перехідні
положення» Кодексу тимчасово до 1 січня
2014 року від оподаткування податком на
додану вартість звільняються операції
з постачання, у тому числі операції з
імпорту відходів та брухту чорних і
кольорових металів та деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00). Переліки
таких відходів та брухту чорних і
кольорових металів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Закону України «Про
металобрухт» від 05
травня 1999 рок № 619-ХІУ (далі -Закон
України № 619-ХІУ), металобрухт -
непридатні для прямого використання
вироби або частини виробів, які за
рішенням власника втратили
експлуатаційну цінність внаслідок
фізичного або морального зносу містять
у собі чорні або кольорові метали чи їх
сплави, а також вироби з металу, що
мають непоправний брак, зачишки чорних
і кольорових металів і їх сплавів;
документи у сфері роботи з
металобрухтом - документи, що містять
дані про походження і власника
металобрухту, відповідність його
встановленим стандартам, нормам і
правилам, вибухову, пожежну, екологічну
і радіаційну безпеку.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України №
619-ХІУ суб'єкти господарювання, які
здійснюють реалізацію металобрухту,
повинні засвідчувати його
відповідним документом про
відповідність встановленим
стандартам, нормам та правилам.

Таким чином, вбачається, що
вищезазначеним Законом не встановлено
обмеження щодо оформлення документів
про відповідність металобрухту
встановленим стандартам, нормам
правилам.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що під час проведення
перевірки, позивачем надано «Еталонну
справу утилізації літаків МІГ-21» та
накладні, за якими отриманий
внаслідок утилізації літаків брухт
алюмінієвих сплавів передавався до
складу №1 підприємства, з якого в
подальшому відбулась реалізація
брухту за договором №217/МТО-12 від
24.10.2011р. Окрім того, в акті приймання
брухту та відходів кольорових металів
№29/11 від 2.01.2013р. зазначено, що
переданий металобрухт (Алюміній 18)
відповідає вимогам ДСТУ 3211:2009 (ГОСТ
1639:2009) є вибухо-хімічно- і радіаційно
небезпечним.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що надані позивачем
документи підтверджують відповідність
реалізованого металобрухту, а як
наслідок, відповідачем неправомірно
встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, п.23
підрозділу 2 розділу X «Перехідні
Положення» Кодексу щодо заниження
підприємством суми податкового
зобов'язання з ПДВ за листопад 2012 року
на 3648,2 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
основним видом діяльності ДП «Одеський
авіаційний завод» є здійснення
експортних операцій власних приладів
та обладнання військового призначення,
здійснення операцій з надання послуг
по ремонту літаків та їх агрегатів
військового призначення на території
підприємства позивача, замовниками
яких є нерезиденти.

ДП «Одеський авіаційний завод»
отримане відповідне посвідчення, яким
підтверджено реєстрацію в Державній
службі експортного контролю України як
суб'єкта здійснення міжнародних
передач товарів, згідно висновків
експертизи якої зафіксовано, що
підприємство не має повноважень
Кабінету Міністрів України на
здійснення міжнародних передач
товарів військового призначення,
міжнародні передачі заявлених до
реєстрації товарів військового
призначення підприємство може
здійснювати через уповноважену на це
Урядом України Державну Компанію
"Укрспецекспорт" та її дочірні
підприємства.

Перевіркою Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області встановлено, що
позивач здійснював операції з ремонту
техніки та обладнання військового
призначення на підставі укладених
договорів комісії з Державною
компанією "Укрспецекспорт" та її
дочірніми підприємствами.

На виконання договорів комісії ДП
"Укрспецекспорт" та її дочірні
підприємства (Комісіонери), імпортують
техніку та обладнання військового
призначення, оформлюють відповідні ВМД
на імпорт (у яких виступають
імпортерами) та передає імпортовану
техніку на територію заводу ДП МОУ
"Одесавіаремсервіс" (Комітент) для
проведення ремонтних робіт.
Імпортовані техніка та обладнання
ремонтуються силами та потужностями
заводу ДП «Одеський авіаційний завод»
на його території та передаються за
актами прийому-передачі ДП
"Укрспецекспорт", які оформлюють ВМД і
у якості експортера виступає ДП
"Укрспецекспорт", при цьому ДП
«Одеський авіаційний завод» у цих ВМД
зазначається як особа відповідальна за
фінансове врегулювання, ні як
експортер, ні комітент, ні власник
товару взагалі не визначено. Позивач
застосовував " 0" ставку ПДВ при
складанні актів прийому-передачі
виконаних ремонтних робіт.

Крім того, перевіркою встановлено, що
позивач виконував ремонтні роботи для
нерезидента на митній території
України, передавав їх на користь ДП
"Укрспецекспорт" (або його дочірніх
підприємств) на митній території
України, без укладання прямого
зовнішньоекономічного контракту з
нерезидентом - замовником (відсутні
імпортні та експортні ВМД, де саме
імпортером та експортером виступав ДП
МОУ "Одесавіаремсервіс", в зв'язку з чим
перевіряючий орган прийшов до
висновку, що позивачем порушено абз. б)
п.195.1.3 ст. 195, п.186.2 ст. 186,п.50.1 ст. 50, п.185.1
ст. 185,п.187.1 ст. 187 ПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що державним
підприємством "Одеський авіаційний
завод" правомірно застосовано нульову
ставку по зазначеним експортним
операціям, з огляду на наступне.

Статтею 195 ПК України встановлено, що
товари вважаються вивезеними за межі
митної території України, якщо таке
вивезення підтверджене в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, митною декларацією,
оформленою відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Відповідно п.п.б п. 195.1.3 ст. 195 ПК України
за нульовою ставкою оподатковуються
операції з надання послуг, що
передбачають роботи з рухомим майном,
попередньо ввезеним на митну територію
України для виконання таких робіт та
вивезеним за межі митної території
України платником, що виконував такі
роботи, або отримувачем-нерезидентом.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач надавав послуги з капітального
ремонту виробів та агрегатів за
договорами комісії, які укладались з
спецекспортером ДК "Укрспецекспорт" та
її дочірніми підприємствами: № USЕ
-17.3-354-Д/К-11 від 05.12.2011 року, № USЕ
-16.1-255-Д/К-12 від 20.07.2012 року, № Д29-4.1-2/648 від
27.12.2011р.

За вказаними договорами комісії
позивачем була застосована " 0" ставка
ПДВ на умовах визначених п.п.б п. 195.1.3 ст.
195 ПК України.

Податковий орган при дослідженні
спірного питання виходив з того, що ДП
"Одеський авіаційний завод" не має
права застосовувати нульову ставку
податку на додану вартість до
експортних операцій, оскільки такі
операції не підтверджені
вантажно-митними деклараціями, в яких
відправником (експортером) значився ДП
«Одеський авіаційний завод». У графах 2
"Відправник/експортер" вантажно-митних
декларацій відправником (експортером)
зазначено ДК "Укрспецекспорт".

Позицію податкового органу, яка
полягає у тому, що рухоме майно не може
вважатися вивезеним за межі митної
території України платником, що
виконував такі роботи, тобто позивачем,
апеляційний суд вважає хибною, з огляду
на те, що у вантажно-митних деклараціях
відправником/експортером товарів
значиться Державна компанія з експорту
та імпорту продукції і послуг
військового та спеціального
призначення "Укрспецекспорт".

Крім того, вантажно-митні декларації,
що засвідчують факт вивезення за митну
територію України товарів, є належно
оформленими, оскільки відповідають
вимогам Інструкції про порядок
заповнення вантажної митної
декларації, затвердженої Наказом
Державної митної служби України від
09.07.1997 № 307 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 24.09.1997 за
№ 443/2247 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин).

Згідно із п. 4 вказаної Інструкції
відправником є особа, яка передала або
має передати заявлені у ВМД товари в
розпорядження перевізника відповідно
до договору перевезення для доставки
одержувачу та яка зазначена в
транспортному документі, або така, що
самостійно доставляє ці товари
одержувачу, не користуючись послугами
перевізника.

З наведених положень вбачається, що
відправником товару може бути особа,
яка передала або має передати заявлені
у ВМД товари, незалежно від того, чи є
така особа власником товару.

Таким чином, та обставина, що ДП
«Одеський авіаційний завод»
(комітент) не значиться у графі 2 ВМД
відправником/експортером товарів не
дає підстав для висновку, що попередньо
ввезений на митну територію України
товар для виконання робіт даною особою,
платником податку не може вважатися
вивезеним за межі митної території
України таким платником.

Крім того, судова колегія погоджується
з доводами суду першої інстанції
стосовно того, що позивач, підтверджує
експорт товару, а відтак, і право на
застосування нульової ставки податку
на додану вартість та право на бюджетне
відшкодування при здійсненні
експортних операцій на умовах договору
комісії, належно оформленою митною
вантажною декларацією, в якій у графі 2
відправником вказаний комісіонер, а у
доповненні наведені відомості про
комітента.

Аналогічна правова позиція викладена в
податковому роз'ясненні, наданого у
листі ДПА України від 14.07.2009 №
14762/7/16-1517-26, яким до відома платників
податків та посадових осіб податкової
служби були доведені зміни до
Інструкції про порядок заповнення ВМД
Наказом Державної митної служби
України від 16.12.2008 №1414.

У листі ДПА України від 14.07.2009 №
14762/7/16-1517-26 зазначено, що відповідно до
змін, що відбулися, при декларуванні
товарів за зовнішньоекономічними
договорами, укладеними на підставі
посередницьких договорів між
резидентами в графі 9 вантажної митної
декларації з 01.03.2009р. зазначаються
відомості про комісіонера, що уклав
зовнішньоекономічний договір
(контракт), і вчиняється запис "Див.
доп.", а в доповненні наводяться
відомості про комітента. Для
підтвердження права на застосування
нульової ставки податку на додану
вартість та права на бюджетне
відшкодування при здійсненні

експортних операцій на умовах договору
комісії комітент, за умови
відповідного заповнення графи 9 та
внесення інформації про нього в
доповнення до цієї графи, повинен
отримати від комісіонера оригінал
вантажної митної декларації, а у
комісіонера залишаються копії,
належним чином засвідчені органом
митної служби.

Таку ж правову позицію висловила
колегія Вищого адміністративного суду
України в ухвалі від 12.01.2011 року (справа
К-27158/10).

Відповідно норм Митного
кодексу України товари вважаються
експортованими платником податку в
разі, якщо їх експорт засвідчений
належним чином оформленою вантажною
митною декларацією.

З метою підтвердження факту вивезення
товарів за межі митної території
України та права на застосування
нульової ставки податку на додану
вартість платник податку на додану
вартість, який здійснив операцію з
вивезення (пересилання) товарів за межі
митної території України (експорт),
подає разом з іншими передбаченими
законодавством документами оригінал
п'ятого основного аркуша ("примірник
для декларанта") ВМД форми МД-2 (МД-3)
(аркуша ВМД з позначенням " 3/8"),
оформленої митним органом під час
здійснення митного оформлення
експорту товарів, на якому зазначеним
митним органом за зверненням платника
податку вчиняється запис
"Задекларовані в цій ВМД товари
вивезено за межі митної території
України в повному обсязі" та
зазначається дата фактичного
вивезення. Цей запис засвідчується
підписом відповідальної посадової
особи митного органу й гербовою
печаткою митного органу.

Згідно роз'яснення ДПА України
№14762/7/16-1517-26 від 14.07.2009р., яким визначено,
що для підтвердження права на
застосування нульової ставки податку
на додану вартість та права на бюджетне
відшкодування при здійсненні
експортних операцій на умовах договору
комісії комітент, за умови
відповідного заповнення графи 9 та
внесення інформації про нього в
доповнення до цієї графи, повинен
отримати від комісіонера оригінал
вантажної митної декларації, а у
комісіонера залишаються копії,
належним чином засвідчені органом
митної служби.

В судовому засіданні першої інстанції
встановлено, що ДП "Одеський авіаційний
завод" має оригінали ВМД на здійснення
експортних операцій, комісіонер має
завірені встановленим чином копії,
отже, позивач має законодавчо
встановлене право на застосування
нульової ставки ПДВ, є власником та
експортером послуг (товарів).

Щодо встановлених в ході
проведення перевірки порушень п. 198.6
ст. 198, п. 201.11 ст. 201 ПК України, Порядку
ведення реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, ДП «Одеський
авіаційний завод» завищено суму
податкового кредиту за листопад 2012
року у сумі 11879, 83 грн., за грудень 2012
року в розмірі 10538, 35 грн., за січень 2013
року у сумі 3290, 80 грн., слід зазначити
наступне.

Згідно п.п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198. 6 ст. 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно п. 10 Наказу ДПА України №1002 від
24.12.2010р. «Про затвердження форми
Реєстру виданих та отриманих
податкових накладних та порядку його
ведення» (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) у розділі II
Реєстру відображаються отримані
податкові накладні, розрахунки
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної
(додаток 2 до податкової накладної), ВМД,
а також інші документи, на підставі
яких здійснюється облік операцій з
придбання товарів/послуг.

Також, позивачем надано було
транспортні квитки та готельні
рахунки, в яких зазначена сума ПДВ, що
включена позивачем до складу
податкового кредиту за листопад
-грудень 2012 року, січень 2013 року. Отже,
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит у листопаді -грудні
2012 року, січні 2013 року за рахунок сум
ПДВ, зазначених у готельних рахунках та
транспортних квитках, які відповідно
п.п.а п.201.11 ст. 201 ПК України є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної.

На підставі матеріалів
справи та оцінки представлених
доказів, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Одеси Одеської області
ДПС №№; ; від 03.06.2013р..
є такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства, тому підлягають
скасуванню.

Розглянувши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що судом першої
інстанції повно і всебічно досліджено
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначено характер
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року по справі за позовом державного
підприємства "Одеський авіаційний
завод" до Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень №№; ;
від 03.06.2013р., - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан