Справа № 813/9479/13-а
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Львівський окружний адміністративний
суд,
головуючого-судді
секретар судового засідання
за участі представників
Попадинця М.І., Турчина І.Я.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові адміністративну
справу за позовом Заступника прокурора
Львівської області до Львівської
обласної ради про визнання
протиправним та скасування рішення, -
Позивач звернувся з позовом, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просить визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача від
01.12.2013 року № 920 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Посилається на те, що при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідачем
порушено вимоги ст.19 Конституції
України та норми Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».
Зазначив, що до повноважень
відповідача не віднесено вирішення
питань щодо встановлення фактів
вчинення злочинів та осіб, винних у їх
вчиненні, які повинні вирішуватись в
межах відповідного кримінального
провадження відповідно до норм
кримінального процесуального
законодавства та питань в сфері
міжнародних відносин і зовнішньої
політики, які б могли б реалізовуватися
ними шляхом звернень до іноземних
держав та інших суб'єктів міжнародного
права, а також відповідач не вправі
надавати оцінку діяльності та рішенням
центральних органів влади України,
підтримки заяв, ініціатив, та інших
документів будь-яких осіб та
організацій, які висловлюють свою
позицію та міркування з приводу питань
суспільного життя, які безпосередньо
не пов'язані з життєдіяльністю
відповідних територіальних громад
області, які представляє відповідач.
Також вважає, що незаконним є спосіб
оприлюднення рішення шляхом
скерування на адреси обласних рад
України, держав Європейського Союзу та
США, оскільки відповідно до ст.71
Регламенту Львівської обласної ради,
рішення Львівської обласної ради
оприлюднюються на офіційному сайті
обласної ради невідкладно, але не
пізніше 5-ти робочих днів від дня їх
прийняття. Іншого способу оприлюднення
рішень ради її Регламентом не
передбачено. Тому, вважає, що дане
рішення є незаконним та таким, що
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача, позовні вимоги підтримали
повністю, з обґрунтувань викладених у
позовній заяві, а тому просять позов
задоволити.

Відповідачем подано письмове
заперечення проти позову, в якому
просить в позові відмовити,
посилається на те, що події, які
відбулися 31.11.2013 року у м.Києві на
Майдані Незалежності, містять усі
ознаки таких, що порушують вимоги
міжнародних актів, ратифікованих
Україною та внутрішнього
законодавства України. Враховуючи це,
Львівська обласна рада як орган
місцевого самоврядування, який
покликаний представляти та захищати
спільні інтереси територіальних
громад, не могла залишатись осторонь та
була зобов'язана діяти таким чином, щоб
забезпечити захист життя та здоров'я
мирного населення, а саме жителів
Львівської області, які перебували
30.11.2013 року на Майдані Незалежності в
місті Києві. Вважає, що пункт 1
оскаржуваного рішення не містить
жодних конкретизованих звинувачень у
вчиненні певними особами діяння, яке
підпадає під ознаки злочину,
встановлені Кримінальним кодексом
України та твердження позивача про
незаконність вказаного пункту є
необґрунтованим і таким, що
спрямований на втручання в роботу
органу місцевого самоврядування. Також
зазначив, що стаття 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
не передбачає повноважень обласної
ради щодо підтримання заяв та
ініціатив, скерування рішень певним
органам держави, однак завдання
функціонування органів місцевого
самоврядування полягає в забезпеченні
життєдіяльності населення відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці в широкому розумінні.
Підтримані обласною радою звернення
відображають реальний стан справ у
суспільстві та громадянську позицію
жителів Львівської області,
відображення та захист якої є основним
завданням і функцією органів місцевого
самоврядування. Крім цього, для
набрання чинності рішення є його
оприлюднення на офіційному сайті
обласної ради. Жодним
нормативно-правовим актом депутатам не
заборонено встановлювати голові
обласної ради додатковий обов'язок
щодо скерування рішення певним особам.
Отже, прокуратура безпідставно
ототожнила момент набрання чинності
рішення з моментом скерування рішення
обласної ради певним особам. Також,
будь-які особи, у тому числі іноземні
громадяни та представники іноземних
держав мають можливість вільно
знайомитись з прийнятими обласною
радою рішеннями на офіційному сайті
ради. Тобто, встановлення додаткового
способу оприлюднення покликане
забезпечити досконалішу реалізацію
положень Закону України «Про доступ до
публічної інформації», оскільки таке
рішення становить суспільний інтерес.
А тому, вважає, що даний позов є
безпідставним.

В судовому засіданні, представник
відповідача проти позову заперечив, з
підстав викладених у письмовому
запереченні проти позову та просить
відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

Судом встановлено, що 01 грудня 2013 року
Львівською обласною радою на ХХVІ сесії
VI-го скликання прийнято рішення № 920
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

Цим рішенням Львівська обласна рада
вирішила:

1. Засудити дії органів центральної
влади України щодо злочинного розгону
Євромайдану в м.Києві 30 листопада
2013року.

2. Підтримати ініціативу лідерів
трьох опозиційних сил щодо створення
Штабу національного спротиву та проект
Резолюції Народного віча в м.Києві 01
грудня 2013 року.

3. Підтримати заяву Українського
католицького університету з приводу
насильницького придушення Євромайдану
в Києві.

4. Закликати перевізників
підтримати інціативу жителів області,
які мають бажання взяти участь у
протестних акціях у м.Києві.

5. Голові обласної ради забезпечити
оприлюднення рішення Львівської
обласної ради в засобх масової
інформації та його скерування обласним
радам України, державам Європейського
Союзу та США.

6. Контроль за виконанням рішення
покласти на голову обласної ради.

З мотивувальної частини рішення
слідує, що при його прийнятті
відповідач керувався Конституцією
України та статтею 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Відповідно до ст.8 Конституції України,
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу силу. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 140 Конституції України
визначено, що місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради. Питання організації
управління районами в містах належить
до компетенції міських рад.

Згідно з ч.1 ст.144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26.03.2002 року №
6-рп/2002, яким визначено політико-правову
природу органів місцевого
самоврядування, такі є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
України і законах України. Такої ж
правової позиції дотримувався
Конституційний Суд України і при
прийнятті рішення від 16.04.2009 року №
1-9/2009.

Згідно ст.3 Європейської хартії
місцевого самоврядування, місцеве
самоврядування означає право і
спроможність органів місцевого
самоврядування в межах закону
здійснювати регулювання і управління
суттєвою часткою суспільних справ, які
належать до їхньої компетенції, в
інтересах місцевого населення.

Відповідно до ст.4 цієї ж Хартії,
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають право вільно вирішувати
будь-яке питання, яке не вилучене із
сфери їхньої компетенції і вирішення
якого не доручене жодному іншому
органу.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (із
змінами та доповненнями), далі - Закон
України № 280/97-ВР.

Згідно ст.2 Закону України № 280/97-ВР
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
№280/97-ВР, система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України № 280/97-ВР
обласні та районні ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Повноваження районних і обласних рад
встановлені главою 4 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21.05.1997 року № 280/97-ВР.

Перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
районної, обласної ради наведено в ст.43
Закону України № 280/97-ВР.

Отже, органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Частиною 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в спростування
вищенаведених обставин належних та
достатніх доказів суду не представив.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що оскільки відповідач,
приймаючи оскаржуване рішення, вирішив
питання, які не віднесені законом до
його компетенції, таке рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.
Тому позовні вимоги позивача є
підставними та обґрунтованими і
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Львівської обласної ради від 01
грудня 2013 року № 920 "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні".

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Ланкевич А.З.