Справа № К/9991/11708/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/11708/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Миколаївському
районі Миколаївської області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року

у справі № 2а-4419/09/1470

за позовом фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до 1. Державної податкової інспекції у
Миколаївському районі Миколаївської
області,

2. Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Миколаївському районі
Миколаївської області (далі -
відповідач-1), Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
(відповідач-2) про скасування рішення
про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 15 липня 2009 року № .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2009 року позов задоволено повністю.
Рішення ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області від 15 липня 2009
року № про застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
штрафних (фінансових) санкцій визнано
протиправним та скасовано. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 3,40 грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2009 року змінено. Викладено
резолютивну частину постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2009 року у наступній редакції: «Позовні
вимоги задовольнити частково. Рішення
№ від 15 липня 2009 року в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення вимог статті 21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» на суму 6031,00 грн.
визнати протиправним та скасувати.
Рішення № від 15 липня 2009 року в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення вимог
пункту 3 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» на суму 340,00 грн. залишити без
змін.».

В касаційній скарзі ДПІ у
Миколаївському районі Миколаївської
області, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року в частині
задоволених позовних вимог і ухвалити
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА у Миколаївській області була
проведена перевірка за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, а саме: господарської одиниці
- торгівельного павільйону, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, зона
відпочинку, який належить суб'єкту
господарської діяльності - ПП ОСОБА_1,
за результатами якої складений акт
№0731/14/00/23/НОМЕР_2 від 08 липня 2009 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги пунктів 2, 5, 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали: у використанні
неналежним чином зареєстрованої книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки при проведенні
господарської операції на суму 9,00 грн.;
у реалізації товару, який не
облікований в встановленому порядку,
на суму 3015,50 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що у періоді, який перевірявся, фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 перебувала
на спрощеній системі
оподаткування,обліку та звітності,
була зареєстрована як платник єдиного
податку фізичною особою (свідоцтво про
сплату єдиного податку суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 12 грудня
2008 року, видане ДПІ у Миколаївському
районі Миколаївської області на 2009
рік), мала книгу обліку розрахункових
операцій № /1, зареєстровану 22
червня 2008 року у ДПІ у Березанському
районі та проводила розрахункові
операції з використанням вказаної
книги обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки.

15 липня 2009 року ДПІ у Миколаївському
районі Миколаївської області на
підставі вказаного акту перевірки
прийняла рішення № , яким на
підставі пункту 3 статті 17, статті 21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у
сумі 6371,00 грн.

Суд першої інстанції,
задовольняючи повністю позовні вимоги,
виходив з того, що податковим органом
не було доведено належними і
допустимими доказами обставин та
фактів, на які він посилається в
обґрунтування відповідності нормам
чинного законодавства прийнятого ним
оскаржуваного рішення, з урахуванням
того, що позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування та є платником
єдиного податку, а також з того, що
користувачі книг обліку розрахункових
операцій зобов'язані зареєструвати ці
книги в органах державної податкової
служби України, при цьому проведення
реєстрації таких книг не пов'язане з
належністю до певної місцевості.

Суд апеляційної інстанції,
змінюючи рішення суду першої інстанції
та задовольняючи позовні вимоги
частково, погодився з висновками суду
першої інстанції, що штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
статті 12 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», застосовані на підставі
статті 21 цього Закону, на суму 6031,00 грн.
були застосовані до позивача
неправомірно, оскільки обов'язок
ведення обліку товарних запасів не
може бути покладений на фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють свою
діяльність за спрощеною системою
оподаткування. Відмовляючи у
задоволенні решти позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що у разі використання книги обліку
розрахункових операцій на території
іншої адміністративно-територіальної
одиниці, її необхідно до початку
використання взяти на облік в органі
державної податкової служби за місцем
провадження підприємницької
діяльності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1, оскільки вона
здійснювала діяльність за спрощеною
системою оподаткування відповідно до
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про відсутність
у податкового органу правових підстав
для притягнення позивача до
відповідальності, встановленої
статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», та, як наслідок, про
неправомірність оспорюваного рішення
в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 6031,00 грн.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга
містить посилання на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог щодо скасування рішення
в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій на суму 340,00 грн., а
судом касаційної інстанції не
встановлено таких порушень згідно
положень частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає залишенню без змін,
а касаційна скарга - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Миколаївському
районі Миколаївської області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна