Справа № 826/9775/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9775/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Губська О.А., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 28 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інжинірінговий центр Ай.Бі.Тек» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
06.06.2013 року № та № -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інжинірінговий
центр Ай.Бі.Тек» звернулося в суд з
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 06.06.2013 року
№ та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 28 серпня 2013 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просив ухвалене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

На розгляд справи в апеляційному
порядку сторони, належним чином
повідомлені, не з'явилися. Колегія
суддів, враховуючи, що в матеріалах
справи міститься достатньо доказів для
з'ясування всіх обставин, вважає за
можливе здійснювати розгляд справи у
відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі
ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового
процесу технічними засобами не
здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 23 травня 2013 року
працівником податкової інспекції
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «ІЦ Ай.Бі.Тек»
(ідентифікаційний код 32072453) з питань
правильності обчислення податкових
зобов'язань та податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ «Басмер Лтд»
(ідентифікаційний код 38290555) за період
лютий 2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
від 23.05.2013 р. № 493/22.2/32072453, який містить
висновки про порушення позивачем ст. 185,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого за лютий 2013 року
Товариством було завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду у сумі 44 781, 00 грн.,
та занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету на
загальну суму 51 939, 00 грн.

Висновок податкового органу
ґрунтується на використаному під час
аналізу господарських правовідносин
позивача та його контрагента ТОВ
«Басмер Лтд» акту про неможливість
проведення зустрічної ТОВ «Басмер Лтд»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період діяльності з 01.10.2012 р. по 31.03.2013 р.,
яким встановлено відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій ТОВ «Басмер Лтд» за період
діяльності з 01.10.2012 р. по 31.03.2013 р., та
відповідно відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг), які підпадають під
визначення cт. ст. 22, 185 Податкового
кодексу України.

За таких підстав відповідач дійшов
висновку про те, що оскільки у ТОВ
«Басмер Лтд» відсутні об'єкти
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям, то первинні і
розрахункові документи надані ТОВ «ІЦ
Ай.Бі.Тек» по взаємовідносинам з ТОВ
«Басмер Лтд» є такими, що не
підтверджують господарські операції.

На підставі акту відповідачем
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 06.06.2013 року:

за № (форми «Р»), яким визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 77 909, 00 грн.,
в т.ч. 51 939, 00 грн. - основний платіж, 25 970,
00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

за № (форми «В4»), яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість ТОВ «ІЦ
Ай.Бі.Тек» по податковій декларації за
лютий 2013 року (вх. № від 19.03.2013р.) у
розмірі 44 781, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем протиправно
донараховано позивачу суми податку на
додану вартість, застосування штрафних
(фінансових) санкцій, а також зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися враховуючи наступні
обставини справи.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Цей висновок узгоджується з тим, що п.п.
44.1. ст. 44 ПКУ встановлений обов'язок
ведення обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Тим самим підпунктом передбачена
заборона платникам податків
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Як встановлено судом першої інстанції,
між позивачем та ТОВ «Басмер Лтд»
укладено ряд договорів на виконання
робіт від 29.01.2013 р. за № 29/01-13, від 04.01.2013
р. за № 1011/СПШ-4, та договорів субпідряду
від 01.02.2013 р. за №1030/2/С1, від 18.12.2012 р. за №
СР-12, від 28.01.2013 р. за № 1011/С3. Сума
податкового кредиту з податку на
додану вартість задекларована
позивачем по взаємовідносинам з
названим контрагентом за лютий 2013 року
становить 96 720, 00 грн.

Факт надання послуг позивачу за
зазначеними договорами та оплати їх
вартості підтверджується
документально; господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності;
право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

Доказами господарської операції є
первинні документи, які складалися
відповідно до вимог діючого
законодавства, зокрема: договір від
18.12.2012р. № СР-12 з додатком № 1 «Завдання
(види робіт)», додатком «Договірна
ціна»; довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за лютий 2013 року
(форми № КБ-3) та акта виконаних
будівельних робіт за лютий 2013 року
(форми № КБ-2в); локальний кошторис та
підсумкова відомость до договору від
18.12.2012р. № СР-12; договір від 04.01.2013р. №
1011/СПШ-4; акти прийому-передачі
матеріалів та комплектуючих від
Замовника Підряднику від 04.02.2013р.; акта
прийому-передачі від 28.02.2013р.; договір
від 28.01.2013р. № 1011/С3 з додатком
«Договірна ціна»; довідки про вартість
виконаних будівельних робіт за лютий
2013 року (форми № КБ-3) та акт приймання
виконаних робіт за лютий 2013
року;договір від 29.01.2013р. № 29/01-13; акти
прийому-передачі матеріалів та
комплектуючих від Замовника
Підряднику від 04.02.2013р.; аних робіт за
лютий 2013 року акта виконаних робіт від
28.02.2013р. до договору від 29.01.2013р. № 29/01-13;
акта прийому-передачі від 28.02.2013р.;
договір субпідряду від 01.02.2013р. № 1030/С1 з
додатком «Договірна ціна»; локального
кошторису та підсумкова відомость до
договору субпідряду від 01.02.2013р. №
1030/С1; довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за лютий 2013 року
(форми № КБ-3) та акт приймання
виконаних будівельних робіт за лютий
2013 року (форми № КБ-2в);
відповідні податкові накладні
виписаних ТОВ «Басмер Лтд» на користь
ТОВ «ІЦ Ай.Бі.Тек» за результатами
виконаних робіт.

Оплату за придбані послуги здійснено
позивачем у безготівковій формі, що
підтверджується виписками з
розрахункового рахунку позивача №
в ПАТ «Український професійний
банк» (МФО 300205) за спірний період.

Замовлення та придбання у ТОВ «Басмер
Лтд» підрядних робіт здійснювалися
позивачем з метою використання їх в
своїй подальшій господарській
діяльності (в т.ч. для забезпеченого
своєчасного і якісного виконання своїх
договірних зобов'язань за правочинами,
що були укладені з іншими суб'єктами
господарської діяльності).

Отже, для позивача за укладеним
договором мало місце реальне настання
правових наслідків, ним обумовлених.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що на час здійснення
господарських операцій з позивачем,
ТОВ «Басмер Лтд» було правоздатною та
дієздатною юридичною особою, створеною
та зареєстрованою у відповідності до
чинного законодавства України. Доказів
того, що позивач знав або міг знати про
недостовірність відомостей Єдиного
державного реєстру Юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців щодо
вказаних контрагентів, відповідачем
суду не дано.

Крім того, відповідачем не
заперечується факт декларування та
сплати як позивачем, так і його
контрагентом (за даними податкової
звітності) сум податку на додану
вартість за наслідками спірної
господарської операції.

Отже, висновки суду першої інстанції
щодо правомірності віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту суми сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни
придбаних товарів за податковими
накладними, отриманими від контрагента
є обґрунтованими.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене
судом першої інстанції з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в справі,
підтверджених доказами, колегія
суддів апеляційної інстанції підстав
для його скасування не вбачає.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 серпня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.А.Губська

Суддя
А.Б.Парінов

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Губська О.А.

Парінов А.Б.