Справа № 670/1257/13-а
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/1257/13-а
Провадження № 2-а/670/3/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого судді Потапова
О.О.,

секретаря Білої Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської ради
Віньковецького району Хмельницької
області про зобов'язання суб'єкта
владних повноважень вчинити певні дії
та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 року до суду звернулась ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Нетечинецької сільської ради
Віньковецького району Хмельницької
області про відшкодування моральної
шкоди.

Позивач зазначає, що судовим рішенням 10
вересня 2013 року задоволені її вимоги,
які висувались до сільської ради с.
Нетечинці Віньковецького району. У
зв'язку із задоволенням її вимог за
допущену Радою тяганину, пов'язану із
тривалим розглядом поданої нею заяви
про виділення земельної ділянки, їй
спричинено моральну шкоду. Рішення
Ради за № 8-22/2013, винесене 05 квітня 2013
року, судом скасоване, але на час
подання позову інше рішення
відповідачем не прийнято. Зазначеним
рішенням відхилено заяву ОСОБА_1, в якій
вона бажає від імені свого чоловіка
ОСОБА_2 приватизувати земельну ділянку
(пустир) в с. Нетечинці.

ОСОБА_1 просить суд зобов'язати
сільську раду винести законне рішення
після скасування його судом, також
просить стягнути з неї моральну шкоду в
розмірі 5000 грн. за те, що позивач гаяла
свій час, їздила до суду, витрачала
сили, енергію.

В судовому засіданні вона доповнила
заявлені у позові вимоги, просить суд
винести ухвалу, постанову, рішення,
якими порушити кримінальну справу у
зв'язку з невиконанням судового
рішення сільською радою.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи. Справа розглядалась в його
відсутності. Надіслав заперечення, в
якому не визнає вимоги ОСОБА_1, оскільки
вона просить надати земельну ділянку
для ведення особистого селянського
господарства, а цільове призначення
спірної земельної ділянки - землі
житлової та громадської забудови.
Повідомляє, що 25 грудня 2013 року
повторно відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_1 через те, що заявник
просить надати земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства, а цільове призначення
даної ділянки - землі житлової та
громадської забудови.

Заслухавши позицію позивача,
дослідивши заперечення відповідача,
свідка, письмові докази, слід вважати
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Встановлено, що 10 вересня 2013 року
задоволено Віньковецьким районним
судом вимогу ОСОБА_1 і скасовано
рішення Нетечинецької сільської ради
№ 8 -22/2013 від 05 квітня 2013 року. Цим
рішенням Рада відмовила позивачці в
наданні земельної ділянки для
приватизації на території земель с.
Нетечинці Віньковецького району по тій
причині, що по земельній ділянці, на яку
претендує чоловік позивачки ОСОБА_2,
згідно Генплану села проходить дорога.

Суд 10 вересня 2013 року, задовольняючи
вимоги ОСОБА_1, встановив, що вона мала
намір приватизувати земельну ділянку,
яка являється пустирем. Тому
звернулась із заявою 23 січня 2013 року до
сільської ради. 05 квітня 2013 року
депутати Нетечинецької сільської ради
на сесії розглянули та відхилили її
заяву в зв'язку з тим, що по земельній
ділянці, на яку претендує позивачка,
проходить дорога і вона не призначена
для ведення особистого селянського
господарства. Відмовляючи позивачці,
сільська рада не обґрунтувала причини
відмови, не мотивувала свої рішення, не
вказала її розміри, місце розташування,
адресу. Саме з цих підстав рішення
двадцять другої сесії Нетечинецької
сільської ради скасоване судом.

Із пояснень в судовому засіданні
позивачки слідує, що її права порушені
тим, що тривалий час вона не може
реалізувати оговорене ст. 121 п. «б» ЗК
України право на приватизацію спірної
земельної ділянки. Цим та тим, що вона
гаїть свій час, ходить в суд,
хвилюється, їй спричинено моральну
шкоду, а вона є інвалідом 2 групи. Розмір
цієї шкоди оцінює в 5000 грн..

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95
р. (зі змінами та доповненнями), при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати характер правовідносин
сторін і встановлювати, якими
правовими нормами вони регулюються, чи
допускає відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин, коли набрав
чинності законодавчий акт, що визначає
умови і порядок відшкодування
моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

З позиції позивачки, протиправність
поведінки суб'єкта владних повноважень
в тому, що її чоловіку - ОСОБА_2 за її
заявами не виділяють ділянку землі в
певному місці (на пустирі) там, де
лежать плити, не виділяють її тривалий
проміжок часу - з 2012 року.

Позивачкою в судовому засіданні не
спростовані обставини, встановлені
рішенням Віньковецького районного
суду від 10.09.2013 року, а саме, що по
земельній ділянці, на яку вона
претендує, проходить дорога, що ділянка
відноситься до земель житлової та
громадської забудови.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 не зміг ні підтвердити, ні
спростувати цільове призначення
земельної ділянки, лише зазначив, що
вона відноситься до земель комунальної
власності. Із зазначеного судового
рішення, яке має приюдиційне значення,
слідує, що не виділяють ділянку землі
ОСОБА_1, тому що відповідно до акта
обстеження цієї землі і згідно
Генплану села по ділянці, що на АДРЕСА_1,
проходить дорога шириною 16м. і земля не
призначена для ведення особистого
селянського господарства.

Необгрунтованість рішення, винесеного
сільською радою, на думку суду не може
вважатись протиправною поведінкою
суб'єкта владних повноважень з огляду
на вимоги статті 23 ЦК України.

Суд погоджується з доводами позивачки
про втрату часу на звернення до суду,
але за загальним правилом моральну
шкоду відшкодовує особа, яка її
завдала, за наявності її вини, при
посиланні на спеціальний Закон, який
дає право на відшкодування моральної
шкоди. Позивачка ні в позовній заяві, ні
в судовому засіданні не означила, в
чому полягають винні дії
(бездіяльність) відповідача. Не довела
наявність шкоди, не підтвердила це
доказами.

В судовому рішенні, на яке спирається
ОСОБА_1, говориться тільки про
необґрунтованість рішення сесії
сільської ради, але не зазначено, що
сесія порушила певну правову норму або
права позивача. Суд 10.09.2013 року
встановив, що земельна ділянка, на яку
претендує позивачка, не передбачена
для передачі її для ведення особистого
селянського господарства. ЇЇ цільове
призначення - землі житлової та
громадської забудови.

Стаття 26 п.34 Закону України «Про
місцеве самоврядування» надає
сільській раді право регулювання
земельних відносин відповідно до
діючого законодавста. Земельний кодекс
статтею 12 передбачає повноважне право
розпоряджатись землями територіальної
громади з передачею їх у власність
громадянам та юридичним особам.
Наділене Законом право сільської ради
розпоряджатися землею комунальної
власності коригується з обов'язком,
оговореним ст. 122 ЗК України, передати
землю у власність громадянину в межах
до 2,0 га для ведення особистого
селянського господарства.

Відповідно до ст. 121 ЗК України,
громадяни мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 га.

Право ОСОБА_2 на отримання безоплатно
земельної ділянки коригується з правом
сільської ради надати йому земельну
ділянку, оскільки позивач бажає
отримати ділянку землі в певному,
визначеному ним місці в АДРЕСА_1.

Позивач не довела, які її немайнові
права порушив відповідач, яку він
порушив правову норму по відношенню до
неї, членів сім'ї чи близьких родичів. В
чому полягають страждання, їх характер,
тривалість, причинний зв'язок, закон,
який регулює відшкодування моральної
шкоди. Не надала жодного доказу в
підтвердження своїх позовних вимог, а
її посилання на інвалідність не є
підставою для задоволення вимог
немайнового характеру.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що діє в
інтересах свого чоловіка ОСОБА_2, хоча
не надала суду доказ на підтвердження
цього аргументу (довіреність).

Вимога позивачки зобов'язати
Нетечинецьку сільську раду винести
законне рішення по питанню ненадання
їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 не
підлягає задоволенню, оскільки суб'єкт
владних повноважень, відповідно до ч.2
ст. 19 Конституції України, зобов'язаний
діяти в межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією і законами
України. Окрім того, з повідомлення
голови сільської ради 25.12.2013 року
винесено рішення, яким відмовлено
ОСОБА_1 в задоволенні заяви про надання
земельної ділянки.

Також не підлягає задоволенню вимога
її про порушення справи відносно
посадових осіб сільської ради за
невиконання судового рішення,
винесеного 10.09.2013 року, оскільки така
вимога заявлена поза межами
адміністративної юрисдикції і
розглядається в порядку кримінально-
процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст.121,
122 ЗК України, ст. 26 п.34 Закону України
«Про місцеве самоврядування», ст. 2, 3, 17,
11, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
в повному обсязі за недоведеністю
позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Віньковецький районний суд з
одночасним направленням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі, якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.О. Потапов