Справа № К/9991/9384/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/9384/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації, третя особа:
Миронівське МРЕВ УДАІ УМВС України в
Київській області, за участю прокурора
Рокитнянського району Київської
області, про забезпечення права
власності на майно,

в с т а н о в и в :

У лютому 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Рокитнянського районного
суду Київської області від 9 червня 2008
року позов задоволено повністю.

Визнано дії Головного управління праці
та соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації про відмову у видачі
дозволу на перереєстрацію за позивачем
автомобіля марки «Ауді-А6»
неправомірними. Зобов'язано
відповідача надати дозвіл на
відчуження автомобіля «Ауді-А6» 2000 року
випуску, кузов НОМЕР_1, отриманого в
якості гуманітарної допомоги для
інваліда 1 групи Великої Вітчизняної
війни ОСОБА_5 Зобов'язано Миронівське
МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській
області перереєструвати автомобіль
«Ауді-А6», державний номерний знак
НОМЕР_2, 2000 року випуску на підставі
дозволу, виданого Головним управлінням
праці та соціального захисту населення
Київської облдержадміністрації, на
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 5 травня 2006 року
ОСОБА_5 отримав автомобіль, марки
«Ауді-А6», 2000 року випуску, як
гуманітарну допомогу а 5 вересня 2007
року помер. Позивач звернувся до
відповідача з приводу надання дозволу
на переоформлення автомобіля на його
ім'я, оскільки він є спадкоємцем
померлого, однак, відповідачем було
відмовлено з мотивів, що автомобіль
після смерті інваліда підлягає
поверненню органам соціального
захисту, як це передбачено постановою
Кабінету Міністрів України № 999 від
19.07.1996 року «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями».

Згідно ст.1 Цивільного кодексу України
особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників
регулюються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Суд у своєму рішенні вірно зазначив про
те, що, на момент отримання інвалідом
ОСОБА_5 автомобіля в травні 2006 року,
відносини щодо забезпечення інвалідів
автомобілями регулювались Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 вересня 1997 року
№ 999 (далі -Порядок). Пунктом 37 цього
Порядку було встановлено, що після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений безплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Проте, постановою Кабінету Міністрів
України від 19.07.2006 року № 999 був
затверджений новий Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями
(далі - новий Порядок), у зв'язку з чим
попередній втратив чинність.

Абзацом 7 п. 41 нового Порядку
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками апеляційного суду, який,
врахувавши вимоги ч. 3 ст. 5 ЦК України і
ту обставину, що на момент смерті
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) був чинним
новий Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, яким передбачено
вилучення автомобіля померлого
інваліда для передачі його іншому
інваліду або утилізації та який у
даному випадку і підлягає
застосуванню, прийняв обгрунтоване
рішення про відмову у позові.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги зроблених
судом апеляційної інстанції висновків
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер