Справа № К/9991/93374/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/93374/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Чалого С. Я. Гончар Л.Я. Конюшка К.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області на постанову
Сніжнянського міського суду Донецької
області від 15 січня 2010 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сніжнянського міського
суду Донецької області від 15 січня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2010
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в м. Сніжне
Донецької області включити ОСОБА_4 до
загального страхового стажу роботи в
районах Крайньої Півночі у період з
27.10.1972 року по 27.11.1974 року, з 28.11.1974 року
по 14.05.1984 року, з 15.05.1984 року по 15.12.1988
року у пільговому розрахунку та
зробити перерахунок та сплату різниці
пенсії з 8.11.2000 року по 23.10.2008 рік. В
задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_4 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 08.11.2000 року ОСОБА_4
призначена пенсія управлінням
Пенсійного фонду України м. Сніжне. На
підставі заяви ОСОБА_4 від 22.05.2006 року
відповідачем здійснений перерахунок
пенсії виходячи з документів, які
підтверджували стаж його роботи в
районах Крайньої Півночі з 27.10.1972року
по 27.11.1974 року по строковому договору на
копальні «Ювілейний»
АК»Індигирзолото» та з 15.05.1984року по
15.12.1988року в Якутському виробничому
об'єднанні по видобутку гасу
«Якутгаспром» по строковому трудовому
договору.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.10.2008 року
зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України м. Сніжне включити ОСОБА_4
до загального стажу роботи в районі
Крайньої Півночі періоди з 28.11.1974року
по 14.05.1984 рік у пільговому розрахунку.
Перерахунок пенсії ОСОБА_4 здійснено з
23.10.2008 року. Таким чином з 08.11.2000 року
підставою для визначення розміру
пенсії позивачу в меншому розміру була
відсутність даних щодо укладання
трудових договорів під час його роботи
в районах Крайньої Півночі для
підтвердження стажу , який
обчислюється в пільговому обчисленні.

Суди попередніх інстанцій частково
задовольняючи позовні вимоги
зазначили, що управління Пенсійного
Фонду України м. Сніжне повинно було
зробити перерахунок та сплати пенсію
ОСОБА_4 з дня призначення пенсії, а саме
з 08.11.2000 року по 23.10.2008 року з
врахуванням до загального стажу роботи
в районах Крайньої Півночі періоди з
27.10.1972 року по 27.11.1974 року, з 28.11.1974 року
по 14.05.1984 року, з 15.05.1984 року по 15.12.1988
року в пільговому розрахунку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, виходячи з
наступного.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що тимчасово до прийняття
відповідного закону період роботи до 1
січня 1991року в районах Крайньої
Півночі та місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством що діяло
до 01 січня 1991року. З 01 березня 1960 року до
01 січня 1991року відповідно до Указу
Президіуму Верховної Ради СРСР від
10.02.1960 року передбачено обчислення
стажу роботи у полуторному розмірі за
умовами що особа мала право на пільги,
встановлені для працюючих на
підприємствах в установах
організаціях в зазначених районах
відповідно до п.2.3 і 4 Інструкції,
затвердженої постановою Держкомпраці
та Президії ВЦРПС від 11.03.1960р №34247-7.

Пільгове обчислення стажу роботи
проводиться на підставі письмового
трудового договору або інших
документів, які підтверджують право на
пільги працівників, котрі працювали в
районах Крайньої Півночі або
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Відповідно до ст.24 КЗпП Української РСР
від 01.06.1972 року який діяв на момент
виникнення трудових відносин між
ОСОБА_4 та роботодавцями, трудовий
договір укладається, як правило, у
письмовій формі, укладання трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівників на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи. Зазначене
свідчить про те, що письмова форма
договору не вимагається.

Згідно з вимогами ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з неналежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених Законом.
Відмова у сплаті пенсії позивачу у
розмірі, який обчислюється в
залежності від загального стажу у разі
відсутності даних про факт укладення
трудових договорів порушують право
ОСОБА_4 на пенсію, яке передбачено
Конституцією України, тому підлягають
відновленню саме з 08.11.2000 року з часу
призначення пенсії.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
задоволенні касаційної скарги колегія
суддів не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Сніжнянського міського суду
Донецької області від 15 січня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді