Справа № 815/7878/13-а
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7878/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року

13год.15хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

суддів: Гусева О.Г., Харченко Ю.В.

За участю секретаря - Малени В.І.

За участю сторін:

Від позивачів: представник позивачів
за довіреністю ОСОБА_1

Від ОСОБА_2: ОСОБА_2

Від ОСОБА_3: ОСОБА_3:

Від відповідачів:

Від Четвертого інспекційного відділу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг: не з'явився

Від Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг: не з'явився

Від третіх осіб:

Від КС „Одеське кредитне товариство":
не з'явився

Від КС „Морське кредитне товариство":
не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Четвертого
інспекційного відділу Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідачів - Кредитна
спілка „Одеське кредитне товариство",
Кредитна спілка „Морське кредитне
товариство", про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії

В С Т А Н О В И В:

Судом розглядається справа за
адміністративним позовом (з
уточненнями до позовної заяви від
02.12.2013р.) ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Четвертого
інспекційного відділу Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг про визнання
незаконною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів -
Кредитна спілка „Одеське кредитне
товариство", Кредитна спілка „Морське
кредитне товариство", в якому позивачі
просять суд:

- визнати протиправною
бездіяльність Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (надалі -
Комісія) щодо здійснення контролю за
діяльністю кредитних спілок „Одеське
кредитне товариство", „Морське
кредитне товариство";

- зобов'язати Комісію прийняти
рішення про повернення за рахунок
Державного бюджету України ОСОБА_3 на
депозитний рахунок його вкладу в КС
„Одеське кредитне товариство" в
розмірі 47302грн. згідно з рішенням
Київського районного суду м.Одеси від
18.06.2010р. №2-2620/10;

- зобов'язати Комісію прийняти рішення
про повернення за рахунок Державного
бюджету України ОСОБА_2 на депозитний
рахунок його вкладу в КС „Морське
кредитне товариство" в розмірі
215059,70грн. згідно з рішенням Київського
районного суду м.Одеси №2-454/10 від
23.09.2010р. та вкладу к КС „Морське
кредитне товариство" в розмірі 32753,44грн.
згідно з рішенням Приморського
районного суду м.Одеси №2-272/11 від
30.03.2011р.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі вказують, що за вищевказаними
судовими рішеннями їм присуджено до
стягнення з Кредитних спілок (надалі -
КС „ОКТ" та КС „МКТ") грошові кошти у
зазначених сумах, видані виконавчі
листи, відкриті виконавчі провадження,
проте дотепер кошти з боржників не
стягнуті.

Позивачі вважають, що
Держфінпослуг (наразі -
Нацкомфінпослуг) неналежним чином
здійснювало контроль за діяльністю
кредитних спілок, що призвело до
негативних наслідків для вкладників, а
також Нацкомфінпослуг не проводить
діяльність на досягнення результату у
питанні повернення їм як вкладникам їх
внесків за рахунок Державного бюджету.

Відповідачі проти позову
заперечують, вказуючи на
безпідставність позовних вимог у
відповідних запереченнях, а саме:

- позивачами не доведений причинний
зв'язок завданої їм шкоди з
бездіяльністю (діями) відповідача -
Нацкомфінпослуг, не обґрунтовано, в
чому полягає невиконання ним своїх
повноважень;

- наразі законодавством не визначено
механізму та можливості відшкодування
за рахунок бюджетних коштів шкоди
вкладникам ;

- шкода, завдана майну фізичної особи
внаслідок злочину, не відшкодовується
до набрання законної сили вироком в
кримінальній справі;

- в ході перевірок Держфінпослуг
діяльності кредитних спілок
застосовувались заходи впливу
(розпорядження про виключення з
Реєстру фінансових установ та
анулювання свідоцтв про реєстрацію
фінустанов), тобто заходи, які є
максимальними у цій сфері та є
вичерпними.

У судовому засіданні позивачі та
їх представник підтримали позовні
вимоги.

Відповідачі заявили клопотання
про розгляд справи без участі їх
представників.

Треті особи своїх представників в
судове засідання не направили,
повідомлені про час і місце розгляду
справи належним чином за відомими суду
з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців України адресами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності, заслухавши
пояснення позивачів та їх
представника, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був
вкладником КС „Морське кредитне
товариство" за депозитним договором
від 14.08.2008р. №192/08-Ф (з додатковою угодою)
та на підставі заочного рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 30.03.2011р. №2-272/11 з КС „МКТ" стягнуто
на його користь 32753,44грн. (сума вкладу з
процентами, інфляційними, пенею).

Також ОСОБА_2 на підставі депозитного
договору №ОКОВ2ДВ-6850 від 15.01.2009р. був
вкладником КС „Одеське кредитне
товариство" та згідно заочного рішення
Київського районного суду м.Одеси від
23.09.2010р. №2-454/10 з КС „ОКТ" стягнуто на
його користь 215059,70грн. депозитного
внеску, доходу, пені, інфляційних
збитків.

05.05.2011р. та 25.10.2010р. на виконання цих
судових рішень видані виконавчі листи.

ОСОБА_3 відповідно до договору
№ОКОВ2ДВ-0389 був вкладником КС „Одеське
кредитне товариство" та на підставі
заочного рішення Київського районного
суду м.Одеси від 18.06.2010р. №2-2620/10 з КС
„Одеське кредитне товариство"
стягнуто на його користь 47302грн.
грошових коштів.

Позивачі оскаржують бездіяльність
Нацкомфінпослуг, яка, на їх думку,
призвела до завдання їм шкоди у вигляді
неповернутих депозитних вкладів з
процентами, а також вимагають
зобов'язання відповідачів прийняти
рішення про повернення за рахунок
Державного бюджету України їх вкладів
з усіма нарахованими на них сумами
процентів, інфляційних, пені у
розмірах, визначених судовими
рішеннями.

Колегія суддів вважає такі вимоги
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на чинному законодавстві з
огляду наступного.

Згідно п.п.1-2 Положення про Державну
комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України,
затвердженого Указом Президента
України від 04.04.2003р. №292/2003, Державна
комісія з регулювання ринків
фінансових послуг України (далі -
Комісія) є центральним органом
виконавчої влади зі спеціальним
статусом. Комісія у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами Президента України та
Кабінету Міністрів України, а також цим
Положенням.

Указом Президента України від 23.11.2011р.
№1069/2011 „Про ліквідацію Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України" визначено
ліквідувати Держфінпослуг. Указом
Президента України від 23.11.2011р. №1070/2011
утворено Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг. Таким чином,
повноваження та функції щодо
державного регулювання ринків
фінансових послуг, що здійснювалися
Держфінпослуг як спеціально
уповноваженим органом державної влади
у сфері регулювання ринків фінансових
послуг, після набуття повноважень
Нацкомфінпослуг, здійснюється
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

В статті 28 ЗУ „Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" №2664-ІІІ від 12.07.2001р.
(надалі - Закон №2664-ІІІ) визначено
компетенцію Нацкомфінпослуг.
Відповідно до ст.39 Закону №2664-ІІІ у
разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону. Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, обирає та застосовує заходи
впливу на основі аналізу даних та
інформації стосовно порушення,
враховуючи наслідки порушення та
наслідки застосування таких заходів.

Вичерпний перелік заходів впливу, які
може застосовувати уповноважений
орган за порушення, вчинені на ринках
фінансових послуг передбачений
статтею 40 Закону №2664-ІІІ.

Відповідно до ст.40 Закону №2664-ІІІ (в
редакції, чинній на липень 2010р.)
уповноважений орган,, може
застосовувати такі заходи впливу: 1)
зобов'язати порушника вжити заходів
для усунення порушення; 2) вимагати
скликання позачергових зборів
учасників фінансової установи; 3)
накладати штрафи в розмірах,
передбачених статтями 41 і 43 цього
Закону; 4) тимчасово зупиняти або
анулювати ліцензію на право здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг; 5) відсторонювати керівництво
від управління фінансовою установою та
призначати тимчасову адміністрацію; 6)
затверджувати план відновлення
фінансової стабільності фінансової
установи; 7) порушувати питання про
ліквідацію установи. Порядок та умови
застосування заходів впливу
встановлюються законами України та
нормативно-правовими актами
Уповноваженого органу. Рішення
Уповноваженого органу,, щодо
застосування заходів впливу у вигляді
тимчасової адміністрації є виконавчим
документом.

Стаття 40 Закону №2664-ІІ в чинній
редакції передбачає, що Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, може застосовувати такі заходи
впливу: 1) зобов'язати порушника вжити
заходів для усунення порушення; 2)
вимагати скликання позачергових
зборів учасників фінансової установи;
3) накладати штрафи в розмірах,
передбачених статтями 41 і 43 цього
Закону; 4) тимчасово зупиняти або
анулювати ліцензію на право здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг; 5) відсторонювати керівництво
від управління фінансовою установою та
призначати тимчасову адміністрацію; 6)
затверджувати план відновлення
фінансової стабільності фінансової
установи; 7) виключати відповідно до
законодавства учасників ринків
фінансових послуг (крім споживачів
фінансових послуг) з Державного
реєстру фінансових установ або реєстру
осіб, які не є фінансовими установами,
але мають право надавати окремі
фінансові послуги; 8) установлювати для
небанківських фінансових груп
підвищені економічні нормативи, ліміти
та обмеження щодо здійснення окремих
видів операцій; 9) виносити рішення про
заборону недержавним пенсійним фондам
- суб'єктам другого рівня системи
пенсійного забезпечення укладати нові
пенсійні контракти з учасниками
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у разі
порушення вимог, установлених для
таких недержавних пенсійних фондів
законом та ліцензійними умовами. У разі
якщо порушення та його наслідки
усунені порушником самостійно до
застосування заходів впливу, крім
випадків, передбачених статтями 41 і 43
цього Закону, Уповноважений орган не
застосовує заходи впливу за таке
порушення. Порядок та умови
застосування заходів впливу
встановлюються законами України та
нормативно-правовими актами
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг. Рішення
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, щодо застосування
заходів впливу у вигляді тимчасової
адміністрації є виконавчим документом.

Нацкомфінпослуг зазначає, що
діяльність кредитних спілок багато
разів перевірялась. До Кредитної
спілки „Морське кредитне товариство"
було застосоване Розпорядження від
17.03.2006р. №134/10/4 про усунення порушень
вимог законодавства про фінансові
послуги: по ДРФУ - до 01.06.06, проте
Кредитною спілкою не було виконано
розпорядження, у зв'язку з чим був
застосований захід впливу у формі
Розпорядження Держфінпослуг від
09.07.2010р. №541, яким Кредитна спілка
„Морське кредитне товариство"
виключена з реєстру фінансових установ
та анульоване Свідоцтво про реєстрацію
фінансової установи.

До Кредитної спілки „Одеське кредитне
товариство" було застосоване
Розпорядження Держфінпослуг від
29.05.2008р. №238/10/3 про усунення порушень
вимог законодавства про фінансові
послуги шляхом подальшого дотримання
вимог законодавства про фінансові
послуги. Проте Кредитною спілкою не
було виконане розпорядження, у зв'язку
з чим був застосований захід впливу у
формі Розпорядження Держфінпослуг від
15.04.2010р. №319. Кредитна спілка „Одеське
кредитне товариство" виключена з
реєстру фінансових установ та
анульоване Свідоцтво про реєстрацію
фінансової установи.

Вказані обставини не заперечуються
позивачами, а отже відповідно до ч.3
ст.72 КАС України можуть не доказуватись
(не підлягають доказуванню).

Стверджуючи про бездіяльність
відповідачів, позивачі не
конкретизують в чому саме вона
полягає, чому вжиті Держфінпослуг
заходи стосовно КС „Одеське кредитне
товариство" та КС „Морське кредитне
товариство" не є свідченням належного
виконання Держфінпослуг
(Нацкомфінпослуг) повноважень,
віднесених до її компетенції.

Відповідно до ст.28 Закону №2464-ІІІ в
чинній редакції Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, у межах
своєї компетенції: 1) розробляє і
затверджує нормативно-правові акти,
обов'язкові до виконання центральними
та місцевими органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, учасниками ринків
фінансових послуг, їх об'єднаннями,
контролює їх виконання; 2) здійснює
реєстрацію та веде Державний реєстр
фінансових установ, а у визначених ним
випадках - реєстри осіб, які не є
фінансовими установами, але мають
право надавати окремі фінансові
послуги; 3) видає фінансовим установам
відповідно до законів з питань
регулювання окремих ринків фінансових
послуг відповідні дозволи, а також
ліцензії на провадження діяльності з
надання фінансових послуг та
затверджує умови провадження
діяльності з надання фінансових
послуг, здійснення яких потребує
відповідної ліцензії чи дозволу, та
порядок контролю за їх додержанням; 4)
установлює обов'язкові критерії і
нормативи достатності капіталу та
платоспроможності, ліквідності,
прибутковості, якості активів та
ризиковості операцій, додержання
правил надання фінансових послуг та
інші показники і вимоги, що обмежують
ризики за операціями з фінансовими
активами; 5) за погодженням Кабінету
Міністрів України встановлює розмір
плати за реєстрацію документів та
видачу ліцензій (їх дублікатів), а також
за реєстрацію осіб, які не є
фінансовими установами, але мають
право надавати окремі фінансові
послуги; 6) надає інформацію за запитами
юридичних осіб, надає висновки про
віднесення операцій до фінансових
послуг; 7) встановлює обмеження на
суміщення надання певних видів
фінансових послуг; 8) здійснює контроль
за достовірністю інформації, що
надається учасниками ринку фінансових
послуг; 9) проводить самостійно чи разом
з іншими державними органами перевірку
діяльності учасників ринків
фінансових послуг (крім споживачів
фінансових послуг); 10) у разі порушення
законодавства про фінансові послуги,
нормативно-правових актів
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, застосовує заходи
впливу та накладає адміністративні
стягнення; 11) звертається до суду та
господарського суду з позовами
(заявами) у зв'язку з порушенням
законодавства України про фінансові
послуги; 12) надсилає фінансовим
установам та саморегулівним
організаціям обов'язкові до виконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про фінансові послуги та
вимагає надання необхідних документів;
13) надсилає матеріали в правоохоронні
органи стосовно фактів правопорушень,
що стали відомі під час проведення
перевірок; 14) надсилає органам
Антимонопольного комітету України
матеріали у разі виявлення порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції; 15) вимагає скликання
зборів учасників фінансової установи;
16) здійснює моніторинг руху капіталу в
Україну та за її межі через ринки
фінансових послуг; 17) встановлює вимоги
щодо програмного забезпечення та
спеціального технічного обладнання
фінансових установ, пов'язаного з
наданням фінансових послуг; 18)
встановлює порядок розкриття
інформації та складання звітності
учасниками ринків фінансових послуг
відповідно до законодавства України; 19)
визначає професійні вимоги до
керівників, головних бухгалтерів (осіб,
відповідальних за ведення
бухгалтерського обліку, в тому числі на
підставі договорів) фінансових установ
та може вимагати звільнення з посад
осіб, що не відповідають встановленим
вимогам для зайняття таких посад, або
розірвання відповідних договорів; 20)
погоджує відповідно до законів з
питань регулювання окремих ринків
фінансових послуг документи
фінансових установ, що визначають
вимоги щодо надання фінансових послуг;
21) щокварталу розраховує
середньозважений показник зміни
чистої вартості одиниці пенсійних
активів та оприлюднює таку інформацію
в установленому ним порядку; 22)
оприлюднює в установленому ним порядку
перелік недержавних пенсійних фондів -
суб'єктів другого рівня системи
пенсійного забезпечення, яким видана
ліцензія на надання послуг у
накопичувальній системі пенсійного
страхування; 23) порушує за погодженням
з Національною комісією з цінних
паперів та фондового ринку перед радою
недержавного пенсійного фонду -
суб'єкта другого рівня системи
пенсійного забезпечення питання щодо
заміни особи, яка здійснює управління
пенсійними активами накопичувальної
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
такого фонду, у разі якщо в результаті
діяльності такої особи зміна чистої
вартості одиниці пенсійних активів
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у пенсійному
фонді зменшилася протягом останнього
року більш як на 10 відсотків; 24)
встановлює форму та вимоги до
інформації про накопичувальну систему
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яка підлягає
оприлюдненню, та визначає порядок її
оприлюднення; 25) оприлюднює інформацію
про страхові організації, які
здійснюють страхування довічних
пенсій за рахунок коштів
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, у тому числі
показники, що застосовуються ними для
розрахунку довічних пенсій; 21)
установлює умови та порядок проведення
внутрішнього аудиту (контролю) у
фінансових установах; 22) установлює
порядок погодження відповідно до цього
Закону набуття або збільшення істотної
участі у фінансовій установі.

Згідно ст.28 цього Закону (в редакції
станом на 27.07.2010р.) уповноважений орган,
у межах своєї компетенції: 1) розробляє
і затверджує нормативно-правові акти,
обов'язкові до виконання центральними
та місцевими органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, учасниками ринків
фінансових послуг, їх об'єднаннями,
контролює їх виконання; 2) здійснює
реєстрацію та веде Державний реєстр
фінансових установ; 3) видає фінансовим
установам відповідно до законів з
питань регулювання окремих ринків
фінансових послуг відповідні дозволи,
а також ліцензії на провадження
діяльності з надання фінансових послуг
та затверджує умови провадження
діяльності з надання фінансових
послуг, здійснення яких потребує
відповідної ліцензії чи дозволу, та
порядок контролю за їх додержанням; 4)
встановлює обов'язкові нормативи
достатності капіталу та інші показники
і вимоги, що обмежують ризики по
операціях з фінансовими активами; 5)
встановлює плату за реєстрацію
документів та видачу ліцензій, надає
інформацію за запитами юридичних осіб;
6) дає висновки про віднесення операцій
до того чи іншого виду фінансових
послуг; 7) встановлює обмеження на
суміщення надання певних видів
фінансових послуг; 8) здійснює контроль
за достовірністю інформації, що
надається учасниками ринку фінансових
послуг; 9) проводить самостійно чи разом
з іншими уповноваженими органами
нагляду виїзні та безвиїзні перевірки
діяльності фінансових установ; 10) у
разі порушення законодавства про
фінансові послуги, нормативно-правових
актів Уповноваженого органу,
застосовує заходи впливу та накладає
адміністративні стягнення; 11)
звертається до суду та господарського
суду з позовами (заявами) у зв'язку з
порушенням законодавства України про
фінансові послуги; 12) надсилає
фінансовим установам та
саморегулівним організаціям
обов'язкові до виконання розпорядження
про усунення порушень законодавства
про фінансові послуги та вимагає
надання необхідних документів; 13)
надсилає матеріали в правоохоронні
органи стосовно фактів правопорушень,
що стали відомі під час проведення
перевірок; 14) надсилає матеріали в
органи Антимонопольного комітету
України у разі виявлення порушень
антимонопольного законодавства; 15)
вимагає скликання зборів учасників
фінансової установи; 16) здійснює
моніторинг руху капіталу в Україну та
за її межі через ринки фінансових
послуг; 17) встановлює вимоги щодо
програмного забезпечення та
спеціального технічного обладнання
фінансових установ, пов'язаного з
наданням фінансових послуг; 18)
встановлює порядок розкриття
інформації та складання звітності
учасниками ринків фінансових послуг
відповідно до законодавства України; 19)
визначає професійні вимоги до
керівників та головних бухгалтерів
фінансових установ та може вимагати
звільнення з посад осіб, які не
відповідають встановленим вимогам для
зайняття відповідних посад; 20) погоджує
відповідно до законів з питань
регулювання окремих ринків фінансових
послуг документи фінансових установ,
що визначають вимоги щодо надання
фінансових послуг.

Відсутність зазначення фактичних
обставин, на яких мають ґрунтуватися
позовні вимоги, як у позовній заяві,
так і у поясненнях позивачів в
судовому засіданні, свідчить про
відсутність підстав для визнання
протиправною бездіяльності
відповідачів як суб'єктів владних
повноважень, неможливість здійснення
судом перевірки дій (бездіяльності)
Нацкомфінпослуг відповідно до
положень ч.3 ст.2 КАС України, які
призвели або могли призвести до
неповернення кредитними спілками
коштів та виплати процентів за
користування ними позивачам.

За цих обставин неможливо встановити
також і безпосередній
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою, завданою позивачам у зв'язку із
невиконанням третіми особи умов
депозитних договорів, та ступенем
виконання Держфінпослуг своїх
повноважень згідно із чинним
законодавством.

При цьому вимоги до Нацкомфінпослуг
прийняти рішення про повернення за
рахунок Державного бюджету України на
депозитні рахунки вкладів позивачів
не ґрунтуються на положеннях
ст.ст.19,20,27,28 ЗУ „Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг", якими визначається
мета, форми, завдання та повноваження
Нацкомфінпослуг.

Так, ч.1 ст.28 цього Закону не містить
серед переліку повноважень
Нацкомфінпослуг повноваження на
прийняття рішень подібного змісту, а
відповідач як суб'єкт владних
повноважень повинен діяти на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України (ст.19 Конституції України).

Крім викладеного, суд звертає увагу
позивачів, що включення до спірних сум
грошових коштів інших нарахувань поряд
з сумами вкладів (процентів,
інфляційних, пені) є спробою не у
спосіб, встановлений ЦПК України та ЗУ
„Про виконавче провадження", домогтися
виконання судових рішень, що набрали
законної сили, поза межами процедури
виконавчого провадження (або поза
межами процедури банкрутства, якщо
стосовно кредитної спілки відкрито
відповідне судове провадження).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виконавши імперативні приписи ст.2 КАС
України, суд не встановив обставин, які
б підтверджували бездіяльність
відповідачів та завдання нею шкоди
позивачам, що є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Четвертого інспекційного відділу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Кредитна спілка
„Одеське кредитне товариство",
Кредитна спілка „Морське кредитне
товариство", про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У зв'язку з перебуванням судді Аракелян
М.М. на лікарняному повний текст
постанови складено та підписано
29.01.2014р.

Головуючий суддя /підпис/
М.М. Аракелян

Суддя
О.Г.Гусев

Суддя
Ю.В.Харченко

З оригіналом згідно:

Суддя
М.М. Аракелян

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Четвертого інспекційного відділу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Кредитна спілка
„Одеське кредитне товариство",
Кредитна спілка „Морське кредитне
товариство", про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без задоволення.

29 січня 2014 року.