Справа № К/9991/22144/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Київ
К/9991/22144/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Шевченківському районі міста Львова
про стягнення невиплаченої щомісячної
соціальної державної допомоги, за
касаційною скаргою УПФ України в
Шевченківському районі міста Львова на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в
суд із позовом до УПФ України в
Шевченківському районі міста Львова
про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивував тим, що
він відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.
Оскільки належна допомога йому не
виплачувалась, просив поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених його прав, свобод
та інтересів і зобов'язати відповідача
здійснити відповідні перерахунки за
2007-2008 роки в розмірі 1646,07грн.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Львова від 10.06.2009р. поновлено
пропущений строк звернення до суду.
Позов задоволено частково. Зобов'язано
УПФ України в Шевченківському районі
міста Львова провести донарахування і
виплату пенсії ОСОБА_4 з 09.07.2007р. по
01.01.2008р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. з
врахуванням підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011р.
постанову Шевченківського районного
суду міста Львова від 10.06.2009р. скасовано
та прийнято нову постанову, якою
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано протиправними дії
УПФ України в Шевченківському районі
міста Львова щодо ненарахування та
невиплати в повному обсязі за період з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. на користь ОСОБА_4
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.
Зобов'язано УПФ України в
Шевченківському районі міста Львова
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України в
Шевченківському районі міста Львова,
посилаючись на порушення норм права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» №2195-IV
від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
з метою приведення окремих норм
законів у відповідність із цим Законом
зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» викладено в наступній
редакції: «Дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. повинен був нараховувати і
виплачувати позивачеві підвищення до
пенсії, передбачене ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що ОСОБА_4 мав право на отримання
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р., але враховуючи те, що він
звернувся до суду за захистом
порушених його прав 18.03.2009р. та не довів
поважності причин пропуску ним строку
для звернення до суду, то відповідно до
приписів ч.2 ст.99 та ч.1 ст.100 КАС України,
на застосуванні яких наполягав
відповідач, судом апеляційної
інстанції правомірно відмовлено
позивачеві у вимогах про перерахунок
та виплату підвищення до пенсії за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Слід зазначити, що Пенсійний фонд
України діє на підставі Положення «Про
Пенсійний фонд України» і здійснює
свої повноваження через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Отже, обов'язок
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії позивачеві, передбаченого
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», покладається на
відповідне територіальне управління
Пенсійного фонду України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є УПФ України в
Шевченківському районі міста Львова.

Крім того, слід звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на управління
Пенсійного фонду України зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується, на спеціальних
та чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Львова -
залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Львова
про стягнення невиплаченої щомісячної
соціальної державної допомоги -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.