Справа № 2а-5518/11/1806
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/32480/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області, третя особа
- Державна податкова адміністрація в
Сумській області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 (далі -
позивач) звернувся до Ковпаківського
районного суду м. Суми з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області (далі -
відповідач) про визнати неправомірними
дії та зобов'язання здійснити,
починаючи з 01.12.2010 року, перерахунок та
виплату пенсії, відповідно до вимог ч.3
ст.43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Постановою Ковпаківського
районного суду м. Суми від 02.09.2011 року у
задоволені позову відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення про часткове задоволення
позову, а саме: зобов'язано відповідача
призначити ОСОБА_4 з 01.12.2010 року по 22.07.2011
року пенсію за вислугу років, згідно
вимог ч.3 ст.43 Закону України від 09.04.1992
року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (в редакції Закону
№3591-ІV від 04.04.2006 року), виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством.

Вказуючи на допущені, на думку
відповідача, апеляційним судом неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.11.2010 року
№224-0 полковника податкової міліції
ОСОБА_4 - заступника начальника
управління податкової міліції ДПА в
Сумській області звільнено з
податкової міліції у запас Збройних
Сил України за пунктом 64 підпункту «б»
(через хворобу; а.с.4).

Станом на 30.11.2010 року загальна
вислуга позивача складає 22 роки 07
місяців 14 днів (а.с.5).

Згідно грошового атестату,
розмір місячного грошового
забезпечення позивача за останньою
штатною посадою перед звільненням
складав: основні види грошового
забезпечення: посадовий оклад - 2567,0
грн., оклад за військовим званням - 135,0
грн.; додаткові види грошового
забезпечення: надбавка за вислугу
років у розмірі 35 % - 945,70 грн.; надбавка
за високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи у
розмірі 50 % посадового окладу у
урахуванням надбавки за спеціальне
звання та вислугу років - 1823,85 грн.;
надбавка за роботу в умовах режимних
обмежень - 385,05 грн.; премія у розмірі 140 %
до посадового окладу - 3593,80 грн.,
додаткова премія у розмірі
середньомісячного грошового
забезпечення - 9091,64 грн. (а.с.6).

Позивач знаходиться на обліку
в Головному управлінні Пенсійного
фонду України в Сумській області та
отримує пенсію за вислугу років на
підставі Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб".

Законом України від 28.12.2007 року "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" у статті 43
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб" в частині третій слова "за
останньою штатною посадою перед
звільненням" виключено та доповнено
словами "та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду
України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміну ч.3
ст.43 зазначеного Закону визнано
неконституційною.

Згідно п.п.5, 6, 7 зазначеного
Рішення Конституційного Суду України,
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнані
неконституційними і втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Таким чином, дія ч.3 ст.43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби
та деяких інших осіб", в редакції Закону
від 28.12.2007 року, втратила чинність з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тобто, з 22.05.2008 року, а
тому на час звільнення позивача зі
служби підлягали застосуванню норми
ст.43 Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб", в редакції Закону від 04.04.2006 року.

У свою чергу, відповідач,
призначив позивачу пенсію,
розрахувавши середньомісячну суму
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії позивача за
останні 24 місяці служби перед
звільненням, починаючи з 01.12.2010 року, в
розмірі 3109,66 грн. (а.с.16), що суперечить
приписам ст.43 Закону України „Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб" в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин.

Вище зазначене підтверджує такі
дії Головного управління Пенсійного
фонду України у Сумській області
неправомірними.

Колегія суддів погоджується
з висновком апеляційного суду та
вважає безпідставним застосування
відповідачем (при визначенні позивачу
розміру пенсії) положення постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
року №393 "Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей" в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 13.02.2008
року № 45.

Відповідно до положень абзацу
2 пункту 7 зазначеної постанови
Кабінету Міністрів України, пенсії
обчислюються з таких видів грошового
забезпечення: щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення, крім
щомісячних надбавок (доплат),
установлених особам, які мають право на
пенсію за вислугу років згідно із
законодавством і залишені за їх згодою
та в інтересах справи на службі, та
премії. Розмір щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премії
визначається за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням. Середня сума щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Наведена норма постанови
Кабінету Міністрів України суперечить
положенням чинної редакції ст. 43 Закону
України „ Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби
та деяких інших осіб ", що має вищу
юридичну силу, а тому не підлягала
застосуванню.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.1-1
Закону України „ Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб", законодавство про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, базується на Конституції
України і складається з цього Закону,
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та інших
нормативно-правових актів України,
прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, здійснюється виключно шляхом
внесення змін до цього Закону та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, Закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Необхідно зазначити, що 14.06.2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України №3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19.06.2011 року.

Пунктом 7 частини 1 зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат зазначеним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

06 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України, на виконання
приписів пункту 7 Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", прийнято постанову
№745, якою встановлено (в тому числі), що
особам, які мають право на пенсійне
забезпечення відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", мінімальний
розмір пенсії, що призначається
відповідно до зазначеного Закону: за
вислугу років встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

Постанова набрала чинності з
23.07.2011 року. В даному випадку
застосовуванню підлягають норми
Закону України від 14.06.2011 року №3491-VІ
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", а не відповідні норми Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

Колегія суддів погоджується
з висновками апеляційного суду та
вважає, що при визначенні розміру
пенсії позивачеві, починаючи з 23.07.2011
року, відповідач повинен керуватись
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011 року №745.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки
апеляційного суду є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення
відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків та
обставин справи не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2012 року, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

О.П.Стародуб