Справа № К/9991/36993/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/36993/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Харківського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року у справі за її
позовом до прокуратури Київського
району міста Харкова, прокуратури
Харківської області, Генеральної
прокуратури України про зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому уточнивши позовні вимоги просила
суд зобов'язати надати матеріали
перевірок по її заявах, прийняти
постанову про порушення кримінальної
справи в порядку статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року або постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи в порядку статті 98
Кримінально-процесуального кодексу
України по фактам, викладеним в заявах
2009 року, зобов'язати Генеральну
прокуратуру України дати відповідь на
її заяву від 13 жовтня 2010 року.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року, закрито провадження у справі у
зв'язку з тим, що справу не належить
розглядати у порядку
адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі позивач ставить
питання про скасування судових рішень.

Перевіривши правильність застосування
судами норм процесуального права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є публічно-правовий спір, який випливає
із здійснення суб'єктом владних
повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та
прокуратури під час перевірки заяви
про злочин, досудового слідства
виконують не владні управлінські
функції, а владні процесуальні функції
й спори, що пов'язані з такими
повноваженнями не належать до
юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, дії
органів дізнання, слідчого, прокурора
можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин першої та
другої статті 3
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року провадження в
кримінальних справах на території
України здійснювалося за правилами
цього Кодексу. При провадженні в
кримінальній справі застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до статті 2
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року були охорона прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, які беруть у ньому
участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний.

Спірні відносини, що виникли між
сторонами по даній справі і які
пов'язані з проведенням досудового
слідства не є управлінськими, а
повноваження відповідача та їхніх
посадових осіб у цих правовідносинах
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав позивачів, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду перевірити
дотримання відповідачами вимог
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
заявника.

За таких обставин вимоги про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів слідства та
прокуратури під час досудового
слідства повинні розглядатися у межах
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального права,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування не
вбачається.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Д.В. Ліпський
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/