Справа № 2а-145/2008
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26763/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ічнянському районі Чернігівської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Ічнянському
районі Чернігівської області на
постанову Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2008
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2009
року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2008 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги
Закону №2195-ІV не виконані, а звернення
про збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2007 рік.

Постановою Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2009
року, позов задоволено частково,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок і виплату позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком в повному
обсязі за 2007 рік, а саме з 9 липня цього
року, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про залишення
скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Суди, на підставі наявних у справі
даних встановили і правильно виходили
з того, що з дня набрання рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6 зазначеного
Закону №2195-ІV, у редакції даного
періоду.

Також, суди до спірних правовідносин
правильно застосували положення
статті 6 Закону №2195-ІV, статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції спірного періоду), з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007.

Таким чином, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги їх
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ічнянському
районі Чернігівської області залишити
без задоволення, а постанову
Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2008
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2009
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.