Справа № 826/14716/13-а
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта Плюс
Україна»до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління державного казначейства
України у місті Києвіпроскасування
рішень про коригування митної вартості
товарів від 30.04.2013 №100270000/2013/710316/2 та від
10.06.2013 №100270000/2013/710052/2 та карток відмови
в прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30.04.2013
та стягнення надмірно сплачених
платежів на загальну суму 19 147,54 грн,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дельта Плюс
Україна» звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 30.04.2013
№100270000/2013/710316/2 та від 10.06.2013
№100270000/2013/710052/2 та карток відмови в
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30.04.2013
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було неправомірно
відмовлено в митному оформленні
товарів відповідно до ВМД №100270000/2013/272717
від 22.04.2013 та №100270000/2013/274456 від 07.06.2013, та
складено картки відмов в прийнятті
митних декларацій, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
позивачем було правомірно визначено
задекларовану митну вартість товару за
основним методом, а саме, за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та ним
були надані всі необхідні документи
для підтвердження митної вартості
товару. Також, позивач зазначив про те,
що відповідачем безпідставно
застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів, з
огляду на відсутність будь-яких
обмежень для застосування основного
У судовому засіданні 10.10.2013 представник
відповідача 1 заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
У судовому засіданні 23.10.2013 до участі у
справі в якості другого відповідача
було залучено Головне управління
державного казначейства України у
місті Києві та прийнято заяву про зміну
позовних вимог, зокрема додано позовну
вимогу про стягнення надмірно
сплачених платежів на загальну суму 19
Представники відповідачів у судове
засідання 07.11.2013 не прибули, про причини
неприбуття суд не повідомили, про дату,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.
У відповідності до частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням наведеного суд,
заслухавши у судовому засіданні
представника позивача та з'ясувавши, що
немає потреби заслухати свідків та
експерта, ухвалив продовжити розгляд
справи у письмовому провадженні.
Підчас судового розгляду справи, суд,
25.10.2008 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Плюс
Україна» та Акціонерним товариством
«Воркстор» (Франція) було укладено
контракт №1-IMPORT на поставку різного
виду товарів засобів індивідуального
На виконання умов контракту від 25.10.2008
№1-IMPORT Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Плюс
Україна» на митну територію України
був ввезений товар в режимі імпорт-40, а
- 1/1: «Вироби з пластмас,
протишумові беруші (вкладиші): беруші
CONICFIR06 2 (6 пар/уп.) з термопластику з
нейлоновим шнурком, синього кольору у
комплекті з боксом арт. CONICFIR062BL - 200 уп.,
беруші CONIC200 (200 пар/уп.), жовтого кольору
арт. CONIC200JA - 800 уп. Країна виробництва - TW.
Торговельна марка - VENITEX. Виробник - «DELTA
- 3/1: «Спецодяг. Рукавички захисні,
для використання у виробництві, з
незатверділої вулканізованої гуми, не
для медичного застосування: рукавички
ZEPHIR 210 (VE210) з латексу, рожевого кольору,
розмір 7,5 арт. VE210RO07 - 3888 пар, рукавички
DUOCOLOR 330 (VE330) з латексу (подвійний шар),
синій-жовтий колір, розмір 8,5 арт. VE330BJ08 -
3600 пар, рукавички DUOCOLOR 330 (VE330) з латексу
(подвійний шар), синій-жовтий колір,
розмір 9,5 арт. VE330BJ09 - 3600 пар, рукавички
NITREX 802 (VE802) з нітрілу, 30 см, зеленого
кольору, розмір 9,5 арт. VE802VE09 - 1200 пар,
рукавички NITREX 802 (VE802) з нітрілу, 30 см,
зеленого кольору, розмір 10,5 арт. VE802VE10 -
720 пар, рукавички NITREX 802 (VE802) з нітрілу, 30
см, зеленого кольору, розмір 6,5 арт.
VE802VE06 - 120 пар, рукавички NITREX 802 (VE802) з
нітрілу, 30 см, зеленого кольору, розмір
7,5 арт. VE802VE07 - 720 пар, рукавички NITREX 802
(VE802) з нітрілу, 30 см, зеленого кольору,
розмір 8,5 арт. VE802VE08 - 480 пар. Країна
виробництва LK. Торговельна марка - VENITEX.
Виробник - «DELTA PLUS»»;
- 6/1: «Спецвзуття. Спецвзуття на
підошві з поліуретану, верх із шкіри,
довжина устілки 24 см або більше, носову
частину якого закрито захисним
металевим підноском: взуття CADEROUSSE S3CI,
чорного кольору, розмір 42 арт. CADERS3NO42 - 50
пар, взуття CADEROUSSE S3CI, чорного кольору,
розмір 45 арт. CADERS3NO45 - 30 пар, взуття MONTBRUN
S3, чорного кольору, розмір 45 арт. MONTBS3NO45 -
20 пар, взуття MONTBRUN S3, чорного кольору,
розмір 46 арт. MONTBS3NO46 - 5 пар, взуття PROTON S1P
чорний колір, розмір 40 арт. PROTOSPNO40 - 20
пар, взуття PROTON S1P чорний колір, розмір 41
арт. PROTOSPNO41 - 35 пар, взуття PROTON S1P чорний
колір, розмір 42 арт. PROTOSPNO42 - 85 пар,
взуття PROTON S1P чорний колір, розмір 43 арт.
PROTOSPNO43 - 100 пар, взуття PROTON S1P чорний
колір, розмір 44 арт. PROTOSPNO44 - 85 пар,
взуття PROTON S1P чорний колір, розмір 45 арт.
PROTOSPNO45 - 25 пар, взуття PROTON S1P чорний
колір, розмір 46 арт. PROTOSPNO46 - 10 пар,
взуття PROTON S1P чорний колір, розмір 47 арт.
PROTOSPNO47 - 5 пар. Країна виробництва IN.
Торговельна марка - PANOPLY. Виробник - «DELTA
- 7/1: «Спецвзуття. Спецвзуття на
підошві з поліуретану, верх із шкіри,
довжина устілки 24 см або більше, носову
частину якого закрито захисним
металевим підноском: взуття JET S1P,
чорного кольору, розмір 41 арт. JETSPNO41 - 10
пар, взуття JET S1P, чорного кольору,
розмір 45 арт. JETSPNO45 - 20 пар, взуття JET S3,
чорного кольору, розмір 36 арт. JETS3NO36 - 10
пар, взуття JUMPER S1P, чорного кольору,
розмір 36 арт. JUMPESPNO36 - 20 пар, взуття JUMPER
S1P, чорного кольору, розмір 37 арт. JUMPESPNO37
- 50 пар, взуття JUMPER S1P, чорного кольору,
розмір 38 арт. JUMPESPNO38 - 10 пар, взуття JUMPER
S1P, чорного кольору, розмір 42 арт. JUMPESPNO42
- 500 пар, взуття JUMPER S1P, чорного кольору,
розмір 44 арт. JUMPESPNO44 - 190 пар, взуття JUMPER
S1P, чорного кольору, розмір 45 арт. JUMPESPNO45
- 50 пар. Країна виробництва IN.
Торговельна марка - TIGER STEEL. Виробник -
З метою митного оформлення товару
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Плюс
Україна» до митного органу була подана
ВМД №100270000/2013/272717 від 22.04.2013.
30.04.2013 Київською регіональною митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів №100270000/2013/710316/2,
яким було визначено митну вартість
товарів за 2-ґ (резервним) методом, а
саме, скориговано митну вартість
товарів: № 1/1 з 25,4308 USD за одиницю до 26,7363
USD за одиницю; № 3/1 з 0,6951 USD за одиницю до
0,7455 USD за одиницю; № 6/1 з 18,1559 USD за
одиницю до 22,7000 USD за одиницю; №7/1 з 11,6691
USD за одиницю до 19,0000 USD за одиницю.
В розділі 33 рішення про коригування
митної вартості товарів від 30.04.2013
№100270000/2013/710316/2 зазначено: « 1. Митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) невірно проведений
розрахунок митної вартості. 2. Метод 2-а
не був використаний у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні товари. Метод 2-б не
використаний у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на подібні товари.
Методи 2-в та 2-г не використані через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості. Застосований
метод 2-ґ. У митного органу наявна
інформація щодо числових значень
складових митної вартості та інших
умов, що могли вплинути на ціну товарів,
яка призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості. 3. Декларанту було
запропоновано надати додаткові
документи, передбачених частиною
третьою статті 53 Митного кодексу
України: каталоги, прас-листи від
виробника товару; висновки про
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; документи,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості, страхові
документи, якщо здійснювалось
страхування. 4. Митна вартість,
визначена за резервним методом та
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях. На коригування митної
вартості вплинуло відсутність
документів, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості (пункт 2 статті 53). 5.
Процедура консультацій між митним
органом та декларантом проведена.»
У зв'язку з корегуванням митної
вартості та неможливістю внесення змін
до ВМД №100270000/2013/272717 від 22.04.2013
Київською регіональною митницею було
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
07.06.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дельта Плюс Україна"
подало нову ВМД №100270000/2013/274456, в якій
митна вартість взуття була визначена
за резервним методом.
Разом з тим, 10.06.2013 Київською
регіональною митницею винесено
рішення про коригування митної
вартості товарів №100270000/2013/710052/2, яким
здійснено коригування товару №5/1
«Спецодяг. Рукавички захисні
трикотажні, покриті гумою, для захисту
від механічних впливів: рукавички VENIZETTE
920 (VE920) з латексним покриттям, синього
кольору, розмір 9,5 арт. VE920BL09 - 240 пар.
Країна виробництва LK. Торговельна
марка - VENITEX. Виробник - DELTA PLUS» з 1,78 USD за
одиницю до 3,7300 USD за одиницю.

В розділі 33 рішення про коригування
митної вартості товарів від 10.06.2013
№100270000/2013/710052/2 зазначено: «Митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції): документи, зазначені у
частині другій статті 52 Митного
кодексу України не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів , чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, неподання
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу митного органу згідно
вимог частин 2 та 3 статті 53 Митного
кодексу України. У митного органу
наявна інформація щодо числових
значень складових митної вартості та
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості. Перелік вимог митного
органу щодо надання додаткових
документів: 1) документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів; 2)
платіжні та бухгалтерські документи,
що підтверджують вартість товарів та
містять реквізити для ідентифікації
товару; 3) документи, що містять
відомості про вартість перевезення; 4)
якщо здійснювалось страхування -
страхові документи, та документи, що
містять відомості про вартість
страхування; 5) каталоги, прайс-листи,
виробника товару; 6) копію митної
декларації країни відправлення товару;
7) висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 8) виписку з
бухгалтерської документації. Метод 1 не
застосований - відповідно до вимог
статті 58 Митного кодексу України. Метод
2 не був використаний у зв'язку з
відсутністю у митного органу цінової
інформації за ціною угоди на ідентичні
товари. Метод 3 не використаний у
зв'язку з відсутністю у митного органу
та декларанта цінової інформації за
ціною угоди на подібні (аналогічні)
товари. Методи 4 та 5 не використані
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості. Мина
вартість визначена за резервним
методом, з урахуванням вимог статті 64
Митного кодексу України та ґрунтується
на раніше визначених митними органами
митних вартостях. Факти, які вплинули
на коригування: відсутні документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально. Процедура
консультацій між митним органом та
декларантом проведена.»

У зв'язку з корегуванням митної
вартості та неможливістю внесення змін
до ВМД №100270000/2013/274456 від 07.06.2013
Київською регіональною митницею було
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
10.06.2013 №100270000/2013/30502 .

10.06.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дельта Плюс Україна"
подало нову ВМД №100270000/2013/274569, в якій
митна вартість взуття та рукавичок
була визначена за резервним методом.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дельта Плюс Україна"
не погоджуючись з рішеннями про
коригування митної вартості товарів
від 30.04.2013 №100270000/2013/710316/2 та від 10.06.2013
№100270000/2013/710052/2 та картками відмови в
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30.04.2013
№100270000/2013/30338 та від 10.06.2013 №100270000/2013/30502,
вважаючи їх протиправними та такими, що
підлягають скасуванню звернулось з
відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. Декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Частинами першою, другою та третьою
статті 53 Митного кодексу України,
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом під
час декларування товарів та при цьому
її визначення має базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, у зв'язку з чим
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення, при цьому у разі якщо
подані декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно з частинами першою, другою,
третьою та п'ятою статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу. Митний
орган з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право, зокрема: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Таким чином на митний орган покладено
обов'язок здійснювати контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, під час якого,
зокрема, митний орган має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Частиною шостою статті 54 Митного
кодексу України, встановлено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Отже, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом митною вартістю
за наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

За наявною у митного органу
інформацією відповідачем 1 було
встановлено, що надані до митного
оформлення документи містять
розбіжності, а саме:

- в товаротранспортній накладній
перевізником товару є фірма «PE Filimonyk
Lyudmila», однак довідка про транспортні
витрати видана Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕФ ЕС
Маккенезі-Україна», в той час коли
договір про транспортно-експедиційне
обслуговування був заключний між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕФ ЕС
Маккенезі-Україна», а будь-які
додаткові договори відсутні;

- відповідно до пункту 2.1.2 договору
про транспортно-експедиційне
обслуговування позивач повинен надати
заявку на надання
транспортно-експедиційних послуг і
така заявка є невід'ємною частиною
договору, однак дана заявка
товариством не була подана митному
органу;

- в сертифікаті походження товару
вказаний інший інвойс ніж той, що був
наданий товариством до митного
оформлення.

Отже, у відповідача були наявні
підстави для сумніву в правильності
митної оцінки товарів, що
переміщувались через митний кордон
України відповідно до ВМД
№100270000/2013/272717 від 22.04.2013 та №100270000/2013/274456
від 07.06.2013, а саме, підстави вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості товару на
підставі інформації, яка наявна в
декларанта та в митного органу було
проведено консультацію. Факт
направлення позивачем відповідачу 1
листа про ознайомлення з консультацією
сторонами не заперечується.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 53 Митного кодексу України
митним органом було запропоновано ТОВ
«Дельта Плюс Україна» надати додаткові
документи, а саме: документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів;
платіжні та бухгалтерські документи,
що підтверджують вартість товарів та
містять реквізити для ідентифікації
товару; документи, що містять відомості
про вартість перевезення; якщо
здійснювалось страхування - страхові
документи, та документи, що містять
відомості про вартість страхування;
каталоги, прайс-листи, виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення товару; висновки про
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; виписку з
бухгалтерської документації

10.06.2013 позивачем було надано митному
органу лист від 25.04.2013, видаткові
накладні, платіжні доручення в
іноземній валюті від 13.02.2013 №13, від
18.04.2013 №24, від 19.09.2012 №27, від 08.10.2012 №12,
податкову накладну від 06.03.2013 №125,
видаткову накладну від 20.03.2013
№Мр0212; каталог вартості взуття
PANOPLY, прайс Дельта плюс, комерційний
інвойс від 27.02.2013, експортний інвойс, GR
BF764566 DT.27/02/2013; Technical specs.

Так, за доводами відповідача,
товариством не було подано всього
переліку документів, який було
витребувано в порядку частини третьої
статті 53 Митного кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
відповідачем було встановлено, що
документи надані позивачем разом з ВМД
№100270000/2013/272717 від 22.04.2013 та №100270000/2013/274456
від 07.06.2013, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме, не
конкретизовано наявність такої
складової митної вартості, як
страхування перевезення товару
(враховуючи умови постачання товару
згідно Інкотермс 2000), у той час, як
довідка транспортних витрат від 17.04.2013
не дає змоги виділити вартість
страхування із загальної суми витрат
на транспортування, а також те, що
митним органом було проведено з
позивачем консультацію, водночас
останнім додаткові документи, які
витребовувались відповідачем з метою
підтвердження обґрунтованості
визначення позивачем митної вартості
товару та вибору методу її визначення
були надані не в повному обсязі, суд
дійшов висновку про наявність у
відповідача підстав для відмови
позивачу у митному оформленні товарів
за заявленою ним митною вартістю.

Частинами першою, другою та третьою
статті 57 Митного кодексу України,
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Перший метод визначення митної
вартості товару, а саме за ціною
договору, не був застосований через
неподання позивачем додаткових
документів в повному обсязі на
письмову вимогу митного органу на
підтвердження митної вартості та
відсутність в наданих позивачем разом
з ВМД №100270000/2013/272717 від 22.04.2013 та
№100270000/2013/274456 від 07.06.2013 документах, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме, не
конкретизовано наявність такої
складової митної вартості, як
страхування перевезення товару
(враховуючи умови постачання товару
згідно Інкотермс 2000), у той час, як
довідка транспортних витрат від 17.04.2013
не дає змоги виділити вартість
страхування із загальної суми витрат
на транспортування та наявність
сумнівів щодо достовірності
відомостей необхідних для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості.

Частиною четвертою статті 57 Митного
кодексу України, встановлено, що
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин п'ятої та шостої
статті 57 Митного кодексу України у
разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з частиною першою статті 59
Митного кодексу України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Частинами першою та другою статті 60
Митного кодексу України встановлено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього. Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Метод 2-а та 2-б за ціною договору щодо
ідентичних товарів та щодо подібних
(аналогічних) товарів не були
застосовані, оскільки в ціновій базі
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України за максимально наближений час
експорту не було інформації щодо рівня
митної вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.
Зазначений факт підтверджується
роздруківкою з єдиної автоматизованої
інформаційної системи митного органу.

Частинами першою та другою статті 62
Митного кодексу України, встановлено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена відповідно до положень
статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна
вартість визначається згідно з
положеннями цієї статті на основі
віднімання вартості, крім випадків,
коли на вимогу декларанта або
уповноваженої ним особи послідовність
застосування цієї статті та статті 63
цього Кодексу може бути зворотною. У
разі якщо оцінювані або ідентичні чи
подібні (аналогічні) імпортні товари
продаються (відчужуються) на митній
території України у незмінному стані,
для визначення митної вартості товарів
за цим методом за основу береться ціна
одиниці товару, за якою оцінювані або
ідентичні чи подібні (аналогічні)
імпортовані товари продаються на
території України у найбільших
загальних кількостях покупцю, який не є
пов'язаною з продавцем особою,
одночасно або у час, наближений до дати
ввезення оцінюваних товарів, за умови
вирахування, якщо вони можуть бути
виділені, таких компонентів: витрат на
виплату комісійних, що звичайно
сплачуються або підлягають сплаті, чи
звичайних торговельних надбавок, які
робляться для одержання прибутку та
покриття загальних витрат у зв'язку з
продажем на митній території України
товарів того ж класу та виду, звичайних
витрат, понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування, та інших
пов'язаних з такими операціями витрат,
сум податків, що підлягають сплаті в
Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом)
чи продажем (відчуженням) товарів.

Відповідно до частини першої статті 63
Митного кодексу України для
визначення митної вартості товарів на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) за основу береться надана
виробником товарів, що оцінюються, або
від його імені інформація про їх
вартість

Як встановлено судом позивачем на
вимогу митного органу додаткові
документи, які витребовувались
відповідачем з метою підтвердження
обґрунтованості визначення позивачем
митної вартості товару та вибору
методу її визначення були надані не в
повному обсязі, з огляду на що
застосування 2-в методу (визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості) та 2-г методу (на основі
додавання вартості (обчислена
вартість) було неможливим.

Частинами першою та другою статті 64
Митного кодексу України, встановлено,
що у разі якщо митна вартість товарів
не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З огляду на викладене, а також
враховуючи те, що митна вартість
імпортованого позивачем товару була
скоригована відповідно до рівня митної
вартості подібних товарів з
урахуванням вимог статті 64 Митного
кодексу України та з урахуванням
раніше визначених митним органом
вартостях, відповідачем було
правомірно визначено митну вартість
товару за резервним методом.

Згідно з частиною дванадцятою статті 264
Митного кодексу України у разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою органу доходів і
зборів заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
митним органом було відмовлено в
прийнятті ВМД №100270000/2013/272717 від 22.04.2013
та №100270000/2013/274456 від 07.06.2013 у зв'язку з
наявністю підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товарів та
ненадання позивачем у повному обсязі
витребовуваних митним органом
документів, у нього були наявні правові
підстави для складання карток відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30.04.2013
№100270000/2013/30338 та від 10.06.2013 №100270000/2013/30502
.

Частинами першою та другою статті 55
Митного кодексу України встановлено,
що рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів. Прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; інформацію про: право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Отже, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості таких товарів якщо митним
органом виявлено, що декларантом
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, при вказане рішення
має мітити відомості перелік яких
встановлений частиною другою статті 55
Митного кодексу України.

Як було встановлено судом, митним
органом під час здійснення митного
контролю було встановлено, що у
відповідача були наявні підстави для
сумніву в правильності митної оцінки
товарів, що переміщувались через
митний кордон України відповідно до
ВМД №100270000/2013/272717 від 22.04.2013 та
№100270000/2013/274456 та в нього були наявні
правові підстави для здійснення
коригування митної вартості товару за
резервним методом.

З аналізу змісту рішень від 30.04.2013
№100270000/2013/710316/2 та від 10.06.2013
№100270000/2013/710052/2 вбачається, що вони за
своїм змістовим наповненням
відповідають частині другій статті 55
Митного кодексу України.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про те, що відповідачем було
правомірно винесені рішення про
визначення митної вартості товару від
30.04.2013 №100270000/2013/710316/2 та від 10.06.2013
№100270000/2013/710052/2.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених платежів, суд звертає увагу
також на наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами затвердженого наказом
Державної митної служби № 618 від 20.07.2007
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 за № 1097/14364 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Таким чином обов'язковою передумовою
повернення з Державного бюджету
України митних платежів, які було
надмірно сплачених до бюджету є
подання заяви довільної форми, яка
підписується керівником і головним
бухгалтером суб'єкта господарської
діяльності або фізичною особою.

Позивачем не заперечується, той факт,
що відповідної заяви ним подано не
було, з огляду на що вимога про
стягнення з Державного бюджету України
суми надмірно сплаченого податку на
додану вартість не спрямована на
захист порушеного права, а отже є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Огурцов