Справа № 256/8850/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушенко В.Ф.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №256/8850/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року у
справі № 256/8850/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом, в якому просила суд
визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька щодо
відмови в перерахунку пенсії з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на соціально -
побутові потреби, скасувати рішення
відповідача від 01.11.2013 року за №204 та
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок пенсії.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
з 30.09.2013 року перебуває на обліку та
отримує пенсію в управлінні Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька. 30.09.2013 року подала до
відповідача заяву про призначення
пенсії державному службовцю з
урахуванням інших виплат (індексації,
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на соціально-побутові
потреби). Рішенням відповідача №204 від
01.11.2013 позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії. Вважає такі дії
відповідача протиправними, а рішення
таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 11.12.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені, внаслідок
чого визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька щодо
відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, відповідно
до довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» від 09.10.2013 року
№13390/07 виданої управлінням Пенсійного
Фонду України в Донецькій області;
скасовано рішення відповідача та
зобов'язано відповідача зробити
перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_2
з 30.09.2013 року з урахуванням індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, відповідно
до довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, Управлінням
Пенсійного Фонду України в
Калінінському районні м. Донецька
подана апеляційна скарга, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 у повному
обсязі. (а.с.26). Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, відповідач вказує,
що законною підставою для отримання
пенсії з урахуванням інших виплат є
волевиявлення особи отримувати пенсію
відповідно до норм ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Тобто, у цьому випадку,
особі має бути призначено пенсію
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не відповідно до ЗУ
«Про державну службу».

Позивач та представники
відповідача в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення, що дає
суду право розглянути справу у
відсутність сторін в порядку
письмового провадження на підставі
ст.197 ч.1 п.2 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що з 12.02.2001 року по 27.09.2013
року позивач працювала в Управлінні
Пенсійного фонду України в Донецькій
області на різних посадах державного
службовця.

З 30.09.2013 року ОСОБА_2 перебуває на обліку
та отримує пенсію в управлінні
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька.

30.09.2013 року позивач подала до
відповідача заяву про призначення
пенсії державному службовцю з
урахуванням інших виплат (індексації,
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на соціально-побутові
потреби).

Рішенням відповідача №204 від 01.11.2013
року позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії. Підставою такої
відмови в призначенні пенсії з
урахуванням індексації, матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби
послугувало те, що Законом України «Про
державну службу» та постановою
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання вдосконалення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 року №865 не передбачені
індексація, матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки та
матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби, як
складові заробітної плати державного
службовця, які враховуються для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
та те, що вони носять не регулярний, а
разовий характер (а.с.9)

До заяви про призначення пенсії від
30.09.2013 року позивачем була додана
довідка про складові заробітної плати,
що подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 09.10.2013 року № 13390/07
видана УПФУ в Калінінському районі м.
Донецька. Згідно вказаної довідки
ОСОБА_2 здійснювалися інші виплати за
період з вересня 2011 року по серпень 2013
року на загальну суму 19094 грн 46 коп
(індексація, матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби) на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.16)

Відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадового окладу, премій, доплат за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно ч.5 ст. 33 зазначеного Закону
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби в таких
розмірах: понад 3 роки -10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Частина 7 ст.33 Закону України «Про
державну службу» встановлює, що умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами та
матеріальна допомога в розумінні
статті 33 Закону України «Про державну
службу» належать до додаткових видів
грошового забезпечення і приймаються
при нарахуванні пенсії лише особам, які
отримували такі надбавки під час
перебування на державній службі та
були звільненні зі служби після їх
запровадження.

Відповідно до вимог ст.371 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

На суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
на вирішення соціально - побутових
питань та індексацію нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
відображено у наданій довідці форми N5-1
(а. с.8).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вказана правова позиція відображена у
Постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на
підставі ст.2442 КАС України, є
обов'язковою для застосування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що види оплати
праці та інших виплат, які враховуються
при обчисленні середньомісячної
заробітної плати для перерахунку
пенсії, не повинні виходити із
складової заробітної плати, яку
отримував державний службовець на час
виходу на пенсію, оскільки таке
звуження суперечить ст.371 Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року у
справі № 256/8850/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року у
справі № 256/8850/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками розгляду у
письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В.
Бишов

В.А. Шальєва

І.Д.
Компанієць