Справа № К/9991/91446/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/91446/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної митної
служби України, Ягодинської митниці
про визнання дій протиправним,
скасування наказу, поновлення на
публічній службі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 4 серпня 1994 року позивач працював у
митних органах України, має спеціальне
звання інспектора митної служби 1-го
рангу. З 27 жовтня 2010 року працював на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 2 митного поста
«Ковель» Ягодинської митниці. Наказом
Державної митної служби України «По
особовому складу митних органів» від 2
лютого 2011 року №136-к припинено
перебування позивача на державній
службі в митних органах України за
порушення Присяги державного
службовця відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу». Наказом Ягодинської
митниці від 10 квітня 2011 року № 87-к
оголошено наказ Державної митної
служби України від 2 лютого 2011 року
№136-к. Позивачу інкримінується
порушення статті 51 Митного кодексу
України, пунктів 3.2, 3.5 Положення про
зони митного контролю в зоні
діяльності митного поста «Ковель»
Ягодинської митниці та обов'язків,
передбачених пунктами 1.3, 2.4, 2.9, 2.11, 2.13
Посадової інструкції головного
інспектора СМО № 2 МП «Ковель»
Ягодинської митниці. На думку позивача,
в його діях не було порушень
Дисциплінарного статуту, Присяги
державного службовця, посадової
інструкції, а також нормативних актів,
які регулюють порядок митного
оформлення, контролю вантажів та ТМЦ,
які перетинають кордон України. 12 січня
2001 року до СМО №2 МП «Ковель»
Ягодинської митниці було подано для
митного оформлення 5 ВМД та
товаро-супровідні документи від ТОВ
«ДОФ Арбо» на пиломатеріали, які згідно
орієнтування, нібито направлялися в
Німеччину на неіснуючу фірму. Для
документування порушення митних
правил з боку ТОВ «ДОФ Арбо» необхідно
було отримати офіційне підтвердження
інформації, зазначеної в орієнтуванні
та копії документів. Відповідно до
посадової інструкції позивач
повідомив свого безпосереднього
керівника і вжив заходів для
припинення та подальшого
документування порушення митних
правил шляхом зупинення митного
оформлення товарів. Територія
тимчасової зони митного контролю СМО
№2 МП «Ковель», яка знаходиться на
території РТП «Ратне» не охороняється,
оскільки Ягодинською митницею не
укладено договору про охорону з
відповідною охоронною структурою, а
своєї внутрішньої охорони СМО № 2 не
має. Ініціювання митної варти до
охорони не входить в обов'язки
головного інспектора СМО. Крім того,
транспортні засоби з вантажем
самовільно покинули зону митного
контролю після 18 години 14 січня
2011 року, тобто після закінчення
робочого часу. Вважає, що при
застосуванні дисциплінарного
стягнення було порушено вимоги статті
27 Дисциплінарного статуту митної
служби України, оскільки не було
враховано характер правопорушення,
обставини, за яких воно було вчинене,
попередню поведінку посадової особи
митної служби, її ставлення до служби,
стаж роботи в митних органах.

Просив визнати протиправним та
скасувати наказ Державної митної
служби від 2 лютого 2011 року №136-к в
частині звільнення позивача з митних
органів України; поновити позивача на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 2 митного посту
«Ковель» Ягодинської митниці; стягнути
з Ягодинської митниці на користь
позивача заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишено без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити його
позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 4 серпня 1994 року працював в
органах Державної митної служби
України, з 27 жовтня 2010 року працював на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 2 митного поста
«Ковель» Ягодинської митниці.

Наказом Державної митної служби
України «По особовому складу митних
органів» від 2 лютого 2011 року № 136-к за
порушення Присяги державних
службовців припинено з 3 лютого 2011 року
перебування ОСОБА_1 на державній службі
в митних органах України відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу».

Наказом Ягодинської митниці від 3
лютого 2011 року № 87-к у урахуванням змін,
внесених наказом від 7 лютого 2011 року №
103-к, позивачу було оголошено пункт 1
наказу Державної митної служби України
«По особовому складу митних органів»
від 2 лютого 2011 року № 136-к.

За результатами службового
розслідування, проведеного відповідно
до наказу Державної митної служби
України від 17 січня 2011 року №24,
складено акт службового розслідування
від 21 січня 2011 року № 2/2011, відповідно до
якого встановлено наступне.

12 січня 2011 року до сектору митного
оформлення № 2 митного поста «Ковель»
декларантом ТОВ «ДОФ Арбо» подано до
митного оформлення 5 комплектів ВМД та
товаросупровідні документи з метою
оформлення в митному режимі «ЕК 10»
товару «пиломатеріали та піддони»,
який направлявся в Німеччину та Італію
згідно з контрактом № 6 між ТОВ «ДОФ
Арбо» та німецькою фірмою Есо Раг Limited
Wood and Wооdргоducts Еuрепег Strasse 135, 50933 Соlоgne.

Водночас службою боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Ягодинської митниці 11 січня 2011
року отримано орієнтування служби
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил Житомирської митниці від
10 січня 2010 року № 10/5/10.23/94-ЕП, в
якому повідомлено, що згідно з
відповіддю митних органів Німеччини,
німецька фірма Есо Раг Limited Wood and
Wооdргоducts Еuрепег Strasse 135, 50933 Соlоgne не
існує, відповідно, документи, які
піддавалися для митного оформлення
вантажів, є підробленими. У зв'язку з
цим митне оформлення товарів за
вказаними ВМД було призупинено.

Транспортні засоби із зазначеним
вантажем з 12 січня 2011 року по 14 січня
2011 року перебували у тимчасовій зоні
митного контролю на території РТП
«Ратне» за адресою: смт. Ратне, вул.
Серпнева, 14. Близько 18 години 14 січня 2011
року зазначені п'ять транспортних
засобів з вантажем без дозволу митниці
виїхали за межі тимчасової зони
митного контролю.

В подальшому внаслідок вжитих
керівництвом Ягодинської митниці
заходів, вказані вище транспортні
засоби були повернуті до зони митного
контролю. Однак посадовими особами
сектору митного оформлення № 2 митного
поста «Ковель» своєчасно не було вжито
заходів щодо документування вказаної
події.

Комісією з проведення службового
розслідування встановлено, що вказане
правопорушення стало можливим
внаслідок несумлінного виконання
службових обов'язків головного
інспектора сектору митного оформлення
№ 2 митного поста «Ковель» ОСОБА_1
(проводив митне оформлення за ВМД №
205060002/2011/000035, № 205060002/2011/000036) та призвело
до порушення ним вимог Митного кодексу
України та нормативно-правових актів з
питань митної справи. Огляд вказаних
товарів та транспортних засобів
своєчасно не проведено, не вжито
заходів щодо забезпечення режиму зони
митного контролю (не ініційовано
залучення митної варти до охорони та не
ініційоване рішення про направлення
транспортних засобів у постійну зону
митного контролю).

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до висновку
про те, що підставою для припинення з 3
лютого 2011 року перебування ОСОБА_1 на
державній службі в митних органах є
порушення позивачем Присяги
державного службовця, що виявилося у
несумлінному виконанні ним своїх
обов'язків та становить самостійну
підставу припинення державної служби,
встановлену Законом України «Про
державну службу».

Проте з таким висновком судів першої та
апеляційної інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних відносин; далі - МК) посадові
особи митної служби України, вперше
прийняті на службу до митних органів,
приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-XII:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недодержання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто як порушення Присяги, так і
інше дисциплінарне правопорушення
можуть бути наслідком недотримання,
порушення державним службовцем
правових, етичних (моральних) норм.
Водночас, дисциплінарне
правопорушення, не за порушення
присяги, пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 3723-XII регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом і
лише в частині, що ним не регулюється, -
Законом № 3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 4 лютого
2011 року за № 154/18892; далі - Інструкція).
Пунктом 1.1 Інструкції визначено
приводи, підстави, мету, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2
Інструкції службове розслідування - це
комплекс заходів, що здійснюються в
межах компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. З'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону № 3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу (пункт 1.4
Інструкції).

Аналіз спеціальних і загальних норм,
наведених у статті 21, частині першій
статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17,
30 Закону № 3723-XII, свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
№ 3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення. У пункті 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII визначено не
окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

Отже, і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, МК,
а в частині, що ним не регулюється, -
Законом № 3723-XII. Тобто дисциплінарна
відповідальність посадових осіб
митної служби врегульована
спеціальним законодавством, у тому
числі й нормами Статуту. Норми Закону №
3723-XII можуть застосовуватися щодо
посадових осіб митної служби у тій
частині, що не врегульована
спеціальним митним законодавством, у
тому числі й нормами Статуту, оскільки
припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини першої статті
30 Закону № 3723-XII є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, тому неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано. Розділом 4
Статуту визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, звільнення
позивача на підставі пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу» не можна визнати законними та
обґрунтованим, а тому позовні вимоги
позивача в частині поновлення його на
посаді підлягають задоволенню.

Що стосується позову в частині
стягнення оплати вимушеного прогулу у
справі необхідно встановлювати
обставини щодо кількості днів такого
вимушеного прогулу, суми, яка підлягає
стягненню на користь позивача, які не
встановлювались та не досліджувались
судами попередніх інстанцій, а
відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, то у цій частині справу
належить направити на новий судовий
розгляд.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167 ч.2, 210, 220, 221,
223, 227, 230, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати наказ Державної митної
служби України від 2 лютого 2011 року
№136-к в частині звільнення ОСОБА_1 з
митних органів України. Поновити
ОСОБА_1 на посаді головного інспектора
сектору митного оформлення №2 митного
посту «Ковель» Ягодинської митниці.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.