Справа № 812/10732/13-а
Суддя: О.О. Цицюра
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10732/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді: Цицюри О.О.,

за участю

секретаря судового засідання:
Запорожцевої І.В.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Луганську справу за
адміністративним позовом
Новоайдарського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги на
випадок безробіття у сумі 718,88 грн., -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Новоайдарського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги на
випадок безробіття у сумі 718,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що 05.09.2012 до
Новоайдарського районного центру
зайнятості за допомогою в
працевлаштуванні звернувся ОСОБА_1,
який був зареєстрований, як такий, що
шукає роботу. Згідно ф.І-ДФ за II квартал
2013 року ОСОБА_1 отримав дохід
відповідно до умов цивільно-правового
договору за період роботи з 15.05.2013 по
31.05.2013 в КП «Жилбудсервіс». 14.11.2013 №21/06-
1599 Новоайдарським районним центром
зайнятості був направлений запит до КП
«Жилбудсервіс» з проханням про надання
інформації щодо перебування
зазначеної особи в трудових відносинах
із зазначенням періоду трудових
відносин та отримання доходу. 18.11.2013
було отримано відповідь, що ОСОБА_1
дійсно перебував у трудових відносинах
в КП «Жилбудсервіс» згідно
цивільно-правового договору з 15.05.2013 по
31.05.2013 та отримав дохід у розмірі 522,00
грн.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 був
зареєстрований в Новоайдарському
районному центрі зайнятості як
безробітний та отримував допомогу по
безробіттю і в той же час мав інше
джерело доходів, що суперечить вимогам
ст.4 Закону України «Про зайнятість
населення», відповідач не мав права на
отримання допомоги по безробіттю в
даний період. Відповідно до п.2 ст.36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» ОСОБА_1 повинен був
повідомити центр зайнятості про всі
обставини, що впливають на умови
виплати йому забезпечення та надання
соціальних послуг, що ним зроблено не
було. 27.11.2013 на адресу ОСОБА_1 було
направлене повідомлення про
повернення ним коштів добровільно.

Оскільки відповідачем кошти
добровільно не повернуті, позивач
просить в судовому порядку стягнути з
відповідача 718,88 грн. - розмір незаконно
отриманої допомоги по безробіттю.

Позивач у судове засідання не прибув,
клопотанням від 22 січня 2014 року
Новоайдарський районний центр
зайнятості просив розглянути справу
без участі уповноваженого
представника (а.с. 26).

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином
(а.с. 25). Правом подати суду заперечення
проти позову та докази на
підтвердження своїх доводів не
скористався.

Відповідно до частини 6 статті 71 та
частини 4 статті 128 КАС України суд
вирішує справу за відсутності сторін
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
повністю з огляду на таке.

Для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості.

Відповідно до статті 8 Закону України
від 02 березня 2000 року №1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління на випадок безробіття,
провадження збору на акумуляції
страхових внесків, контролю за
використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Статтею 1 Закону України від 01 березня
1991 року №803-XII «Про зайнятість
населення» (в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин),
серед іншого, встановлено, що в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, працюючі по найму на умовах
повного або неповного робочого дня
(тижня) на підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном, у
фізичних осіб.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 01 березня 1991 року №803-XII «Про
зайнятість населення» (в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. У разі неможливості
надати підходящу роботу безробітному
може бути запропоновано пройти
професійну перепідготовку або
підвищити свою кваліфікацію.

Згідно із статтею 25 цього Закону
держава створює умови незайнятим
громадянам у поновленні їх трудової
діяльності та забезпечує їм такі види
компенсацій:

а) надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку
допомоги по безробіттю.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
був зареєстрований в Новоайдарському
районному центрі зайнятості з 05
вересня 2012 року як такий, що шукає
роботу. У статусі безробітного
останній перебував на обліку в
Новоайдарському районному центрі
зайнятості з 12 вересня 2012 року по 02
липня 2013 року, про що свідчать заяви про
реєстрацію від 12 вересня 2012 року,
персональна картка №00004 та витяг
із наказів про прийняті рішення по
особі ОСОБА_1 (а.с. 9, 10, 11).

Робочі органи виконавчих дирекцій
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
мають право перевіряти обґрунтування
видачі довідок про середню заробітну
плату, достовірність зазначених у них
відомостей шляхом звіряння даних,
зазначених у довідках, з відомостями
про нараховану заробітну плату на
підприємствах, в установах чи
організаціях або з базою даних
персоніфікованого обліку
застрахованих осіб Пенсійного фонду та
базою даних ДПА (пункт 26 Порядку
обчислення заробітної плати (доходу)
для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1266).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України
від 02 березня 2000 року №1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Частиною 1 статті 23 Закону України від 02
березня 2000 року №1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застрахованим особам,
зазначеним у частині першій статті 22
цього Закону, розмір допомоги по
безробіттю визначається у відсотках до
їх середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу.

Допомога по безробіттю виплачується з 8
дня після реєстрації застрахованої
особи в установленому порядку в
державній службі зайнятості.

Загальна тривалість виплати допомоги
по безробіттю не може перевищувати 360
календарних днів протягом двох років, а
для осіб, зазначених у частині другій
статті 6 цього Закону, - 180 календарних
днів.

Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки
до настання права на пенсію) тривалість
виплати допомоги по безробіттю не може
перевищувати 720 календарних днів (ч.3, 4
Закону України від 02 березня 2000 року
№1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття»).

Згідно положень статті 36 Закону
України від 02 березня 2000 року №1533-III
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У разі виїзду особи, зареєстрованої в
установленому порядку як безробітна,
за межі України з метою
працевлаштування чи здійснення іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку, така особа зобов'язана
повідомити про це державну службу
зайнятості.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно п.4 ч.1 ст.44 Закону України «Про
зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI
зареєстровані безробітні зобов'язані
інформувати територіальний орган
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, протягом трьох робочих днів
про обставини припинення реєстрації,
визначені у частині першій статті 45
цього Закону.

Реєстрація безробітного в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
припиняється у разі встановлення факту
виконання безробітним оплачуваної
роботи (надання послуг) (п.9 ч.1 ст.45
Закону України «Про зайнятість
населення» від 05.07.2012 №5067-VI).

Механізм проведення розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до пункту 5 частини другої
статті 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», пункту 16 частини першої
статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та частини
третьої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає Порядок
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року №60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13 лютого 2009 року №7-1 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 12 березня 2009 року за №232/16248
(надалі - Порядок №60/62).

Порядок №60/62 є нормативно-правовим
актом у розумінні статті 117 Конституції
України та підлягає застосуванню
відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно пункту 4 Порядку №60/62 для
проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Обмін інформацією здійснюється між
Державним центром зайнятості,
Державною податковою адміністрацією
України та Пенсійним фондом України як
центральними органами виконавчої
влади.

У відповідності із пунктом 5 Порядку
№60/62 перевірка достовірності даних,
які є підставою для надання особі
статусу безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством. За результатами
звірки або перевірки оформлюється акт,
який підписується посадовими особами,
що її проводили.

У разі встановлення недостовірності
даних, на підставі яких особі надано
статус безробітної та право на виплату
матеріального забезпечення, особа
ознайомлюється з актом, про що
засвідчує власним підписом. У разі
відмови особи підписати акт про це
робиться відповідна відмітка
спеціалістом центру зайнятості.

У разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа згідно пункту 6
Порядку №60/62 знімається з обліку як
безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти (пункт 7 Порядку №60/62).

Рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів у відповідності із
пунктом 9 Порядку №60/62 може бути
оскаржено в центрі зайнятості вищого
рівня або в судовому порядку.

Судом встановлено, що за результатами
звірки з ДПС Новоайдарським районним
центром зайнятості виявлено, що згідно
ф.1-ДФ за другий квартал 2013 року
відповідач, перебуваючи на обліку в
центрі зайнятості, отримав дохід
відповідно до умов цивільно-правового
договору за період роботи з 15.05.2013 по
31.05.2013 у Комунальному підприємстві
«Жилбудсервіс».

14 листопада 2013 року за вих.21,06-1599
Новоайдарським районним центром
зайнятості на адресу Комунального
підприємства «Жилбудсервіс» був
надісланий запит про надання
інформації щодо перебування
громадянина ОСОБА_1 в трудових
правовідносинах із зазначенням
періоду трудових правовідносин та
отриманого доходу (а.с. 13).

Листом від 18.11.2013 №05/2418 Комунальне
підприємство «Жилбудсервіс»
повідомило, що ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з Комунальним
підприємством «Жилбудсервіс» згідно
цивільно-правового договору у період з
15.05.2013 по 31.05.2013 та отримав дохід у
розмірі 522 грн. (а.с. 14).

25 листопада 2013 року Новоайдарським
районним центром зайнятості було
проведено звірку (перевірку) по
Комунальному підприємству
«Жилбудсервіс», підставами для чого
стали виявлені розбіжності між даними
Державного центру зайнятості та даними
Державної податкової інспекції в
частині отримання доходу ОСОБА_1 в
другому кварталі 2013 року.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1
перебував на обліку в Новоайдарському
районному центрі зайнятості з 05.09.2012 по
02.07.2013. Згідно ф.1-ДФ за другий квартал 2013
року відповідач отримав виплату
відповідно до умов цивільно-правового
договору за період роботи з 15.05.2013 по
31.05.2013 в КП «Жилбудсервіс» (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) не повідомив позивача, що
він з 15 травня 2013 року по 31 травня 2013
року працював за умовами
цивільно-правового договору та отримав
доход в розмірі 522 грн., внаслідок чого в
період з 15 травня 2013 року по 31 травня 2013
року незаконно отримував допомогу по
безробіттю.

Відповідач порушив вимоги ч.2 ст.36
Закону України від 02 березня 2000 року
№1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», оскільки саме
громадянин, який стає на облік служби
зайнятості, повинен своєчасно
повідомляти про себе усі обставини, які
можуть впливати на умови виплати йому
забезпечення та соціальних послуг, а в
разі умисного невиконання такою особою
своїх обов`язків сума виплаченого
забезпечення та вартість соціальних
послуг стягується з неї у повному
обсязі.

Вказані обставини підтверджуються
актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення» №103/13 від 25 листопада 2013
року та наказом Навоайдарського
районного центру зайнятості від 25
листопада 2013 року №71 про повернення
коштів особою (а.с. 12, 15).

Розмір незаконно отриманої допомоги на
випадок безробіття у сумі 718,88 грн.
підтверджується довідкою
Навоайдарського районного центру
зайнятості від 25.11.2013 (а.с.18).

Наказ Навоайдарського районного
центру зайнятості від 25 листопада 2013
року №71 про повернення коштів
відповідачем не оскаржений, протягом 15
календарних днів з дня отримання листа
Навоайдарського районного центру
зайнятості від 26 листопада 2013 року
№21/05-1646 незаконно виплачені у період з
12 вересня 2012 року по 02 липня 2013 року
кошти у розмірі 718,88 грн., відповідач не
повернув (а.с. 16, 18). Лист від 26 листопада
2013 року №21/05-1646 отриманий ОСОБА_1 30
листопада 2013 року, про що свідчить
копія повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 17).

За таких обставин, суд доходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року
№3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 22 січня 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 27 січня 2014 року, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Новоайдарського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги на
випадок безробіття у сумі 718,88 грн.,
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на
користь Новоайдарського районного
центру зайнятості (ідентифікаційний
код 21757978, місцезнаходження: 93500,
Луганська область, смт.Новоайдар, пров.
Пролетарський, 4) суму незаконно
отриманої матеріальної допомоги у
розмірі 718,88 грн. (сімсот вісімнадцять
гривень 88 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 27 січня 2014 року.

Суддя
О.О. Цицюра