Справа № 821/4719/13-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2014 р. 15 год.40 хв.Справа №
821/4719/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - Казанцева Г.М.,

відповідача - Запорожця П.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СИТИ ПЛЮС" до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СІТІ ПЛЮС» (далі -
позивач, ТОВ «СІТІ ПЛЮС») звернулось до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ОДПІ), в
якому з урахуванням заяви про
доповнення позовних вимог просить -

- визнати протиправними дії
Цюрупинської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області щодо призначення та проведення
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ "СІТІ ПЛЮС" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.08.2013 р. по 31.08.2013 року і
складання акта перевірки № 709/22-0/32012881
від 12.12.2013 року;

- визнати акт перевірки Цюрупинської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Херсонській області № 709/22-0/32012881 від
12.12.2013 року таким, що складений з
порушенням вимог оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року №984, та Податкового кодексу
України.

- зобов'язати Цюрупинську ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області видати ТОВ «СІТІ
ПЛЮС» податкове повідомлення-рішення,
на підставі Акту перевірки
Цюрупинської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області №709/22-0/32012881 від 12.12.2013 року.

Ухвалою суду від 24.01.2014 року закрито
провадження в частині позовних вимог
щодо визнання акту перевірки
Цюрупинської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області №709/22-0/32012881 від 12.12.2013 року
таким, що складений з порушенням вимог
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 року №984, та
Податкового кодексу України.

В обґрунтування інших позовних вимог
позивач вказує на відсутність у ОДПІ
законних підстав для призначення
позапланової документальної невиїзної
перевірки ТОВ «СІТІ ПЛЮС», оскільки в
наказі №371 від 03 грудня 2013 року про
проведення вказаної перевірки
відповідач в якості підстави для її
проведення вказує на службову записку
в.о. начальника відділу податкового
аудиту Фенко Н.А. від 03.12.2013 року № 1062/22-0,
що не відповідає вичерпному переліку
обставин для проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки,
зазначеному в п.78.1. ст. 78 Податкового
кодексу України. Позивач також вказує
на протиправні дії відповідача при
проведенні документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«СІТІ ПЛЮС», оскільки вважає, що
викладені в акті перевірки №709/22-0/32012881
від 12.12.2013 р. факти ґрунтуються на
припущеннях, без зазначення будь-яких
первинних документів та без системного
викладення порушень вимог чинного
податкового законодавства. Крім того,
позивач вважає, що за результатами
складання акту перевірки та не
зважаючи на викладені в ньому висновки,
відповідач в порушення вимог
Податкового кодексу України будь-яких
податкових повідомлень-рішень не
приймав, у зв'язку з чим просить суд
зобов'язати ОДПІ прийняти податкові
повідомлення - рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив та в обґрунтування
своєї позиції зазначив, що дії ОДПІ
щодо призначення та проведення
перевірки ТОВ «СІТІ ПЛЮС» відповідають
вимогам податкового законодавства,
оскільки копію наказу з повідомленням
про проведення перевірки позивач
отримав без будь-яких зауважень, а
висновки акта перевірки та власне сам
акт перевірки не є рішеннями або діями
органу владних повноважень, а відтак не
породжують для платника податків
настання будь-яких юридичних наслідків
та не впливає на його права, обов'язки
та законні інтереси. Щодо вимоги
позивача про зобов'язання ОДПІ
прийняти податкові
повідомлення-рішення за наслідками
вказаної перевірки, то відповідач
вважає, що оскільки за висновками акту
перевірки №709/22-0/32012881 від 12.12.2013 року
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування з ПДВ по операціям з
придбання товарів на загальну суму 153014
грн. та подальшої реалізації на
загальну суму 200000,00 грн. по правочинах
здійснених у серпні 2013 року без
визначення податкових зобов'язань,
тому у податкового органу були
відсутні підстави для прийняття
податкових повідомлень - рішень.

Відповідач у судовому засіданні
заперечення підтримав та просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Здійснюючи передбачене статтею 55
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, позивач
вказує у позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право та
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Відповідно до змісту позовної заяви
предметом спору є саме визнання
протиправними дії відповідача по
призначенню та проведенню
позапланової невиїзної документальної
перевірки, які, на думку позивача,
полягають у тому, що відповідачем
безпідставно було призначено вказану
перевірку та її проведено з
порушеннями положень Податкового
кодексу України, зокрема наказ про
проведення перевірки прийнято без
законних підстав. Як наслідок,
вказаного, позивач вважає, що дії по
складанню акту перевірки є
протиправними, а висновки акту
перевірки не відповідають фактичним
обставинам справи, та є помилковими.

За вимогою процесуальних норм права,
вирішуючи по суті вказані спірні
правовідносини, суд зобов'язаний
надати об'єктивну оцінку наявності
порушеного права чи інтересу позивача
на момент звернення до суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, чи забезпечить такий
спосіб захисту відновлення порушеного
права позивача.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОДПІ було
прийнято наказ від 03.12.2013 р. №371 про
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «СИТИ ПЛЮС». При прийнятті даного
наказу податковий орган керувався п.п.
20.1.4. п. 20.1. ст. 20, ст.79 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ у
зв'язку з отриманням податкової
інформації, яка свідчить про порушення
платником податків податкового та
іншого законодавства за період з 01.08.2013
р. по 31.08.2013 р.

Копія наказу ОДПІ від 03.12.2013 року за №
371 та повідомлення про проведення
перевірки від 03.12.2013 року за №25
врученні 03.12.2013 р. головному бухгалтеру
підприємства без зауважень.

За результатами вказаної перевірки
ОДПІ був складено акт перевірки про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«СІТІ ПЛЮС» №709/22-0/32012881 від 12.12.2013 р.,
висновком якого є встановлені
порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1. ст.. 187, п.
198.1. п. 198.2 п.198.3 п. 198.5 п. 198.6. ст. 198 Розділу
V Податкового Кодексу України, оскільки
відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по
операціям з придбання у серпні 2013 р. у
постачальника TOB «Мечелспецсталь»
товарів на загальну суму 153014,00 грн. та
подальшої реалізації товарів покупцю -
TOB «Станіславська торгова компанія» на
загальну суму 200000,00 грн.

На підставі вказаного висновку акту
перевірки відповідачем податкове
повідомлення-рішення не приймалось.

Щодо вимоги позивача про визнання
протиправними дії Цюрупинської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області щодо призначення
та проведення документальної
невиїзної позапланової перевірки ТОВ
"СІТІ ПЛЮС", то суд встановив наступне.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 79.1. ст. 79 Податкового
кодексу України документальна
невиїзна перевірка здійснюється у
разі прийняття керівником органу
державної податкової служби рішення
про її проведення та за наявності
обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про інформацію» №2657-XII від 02.10.1992 року,
податкова інформація - сукупність
відомостей і даних, що створені або
отримані суб'єктами інформаційних
відносин у процесі поточної діяльності
і необхідні для реалізації покладених
на контролюючі органи завдань і
функцій у порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

В судовому засіданні представник
відповідача вказав, що невиїзна
позапланова перевірка позивача була
призначена ОДПІ внаслідок отримання
від ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві акту від 07.11.2013 р.
№495/3-22-08/38453606 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Мечелспецсталь» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.12.2012 р. по 30.09.2013 р.
та не надання ТОВ «СИТИ ПЛЮС» в повному
обсязі первинних документів по
взаємовідносинам з ТОВ
«Мечелспецсталь», що свідчило про
наявність сумнівів щодо правомірності
відображення позивачем у податковій
звітності господарської операції з ТОВ
«Мечелспецсталь», а тому у відповідача
були законні підстави для призначення
вказаної перевірки.

Позивач свою позицію щодо незаконності
призначення спірної перевірки
обґрунтовує посиланням в наказі на
проведення спірної перевірки, як
підстава для її призначення, на
службову записку в.о. начальника
відділу податкового аудиту Фенко Н.А.
від 03.12.2013 року №1062/22-0. Проте, в ході
дослідження змісту наказу ОДПІ від
03.12.2013 року за №371 судом встановлено, що
підставою для призначення
оскаржуваної перевірки є отримання
податкової інформації, яка свідчить
про порушення платником податків
податкового та іншого законодавства за
період з 01.08.2013 р. по 31.08.2013 р.

В ході розгляду справи, представником
позивача не заперечувалось щодо
надання підприємством до перевірки
первинних документів по господарській
операції з його контрагентом ТОВ
«Мечелспецсталь», проте в акті
перевірки ревізор - інспектор вказує на
не повне надання позивачем до
перевірки документів, зокрема щодо
відсутності банківських виписок, ТТН (
стор. 8 акту перевірки).

Отже, судом встановлено, що підставою
для видання оспорюваного наказу стало
ненадання інформації та її
документального підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
податкового органу від 22.10.2013 р. №
3506/10/15-018.

Згідно до п. 79.2. ст. 79 Податкового
кодексу України документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії
наказу про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Як встановлено судом, копія наказу ОДПІ
від 03.12.2013 року за №371 та повідомлення
про проведення перевірки від 03.12.2013
року за №25 були врученні 03.12.2013 р.
головному бухгалтеру підприємства без
зауважень.

Суд відмічає, що оскільки позивач
належним чином був повідомлений про
проведення спірної перевірки, тому
відповідно до ст..81 Податкового кодексу
України позивач фактично допустив
службових осіб контролюючого органу до
проведення перевірки згідно вказаного
наказу та направлення ОДПІ та дозволив
здійснити перевірку. Позивач мав право
не допустити посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, однак наданим йому правом не
скористався, визнавши тим самим
проведення перевірки правомірною.

Крім того, суд приймає до уваги, що
вказаний наказ реалізовано і
податковим органом фактично проведено
перевірку, про результати якої
складено відповідний акт.

Отже, суд вважає, що оскільки наслідком
розв'язання публічно-правового спору
по суті має бути захист порушеного
права позивача, то у разі незгоди з
діями чи рішенням контролюючого
органу, вимога про визнання
протиправними дій відповідача, в тому
числі і по проведенню перевірки та по
складанню акту вже після його
фактичного виконання і складення акту
перевірки, не буде мати своїм правовим
наслідком захист прав позивача, адже
таке право підлягає захисту виключно
шляхом пред'явлення позову про
скасування рішення контролюючого
органу, яким визначено суму податкових
зобов'язань чи штрафних (фінансових)
санкцій.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог щодо визнання
протиправними дії Цюрупинської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області щодо призначення
та проведення документальної
невиїзної позапланової перевірки ТОВ
"СІТІ ПЛЮС".

Крім того, суд також вважає, що не
підлягає задоволенню вимога позивача в
частині визнання протиправними дії
Цюрупинської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області щодо складання акта перевірки
№ 709/22-0/32012881 від 12.12.2013 року, з огляду на
таке.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України,
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Пунктом 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом ДПА України № 984
від 22.12.2010 року «Про затвердження
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства» (далі - Порядок)
передбачено, що результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Як встановлено судом, висновком акту
перевірки №709/22-0/32012881 від 12.12.2013 р. є
порушення ТОВ «СІТІ ПЛЮС» п. 185.1 ст. 185, п.
187.1. ст.. 187, п. 198.1. п. 198.2 п.198.3 п 198.5 п. 198.6.
ст. 198 Розділу V Податкового Кодексу
України, оскільки у ТОВ «СІТІ ПЛЮС»
відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по
операціям з придбання у серпні 2013 р. у
постачальника TOB «Мечелспецсталь»
товарів на загальну суму 153014,00 грн. та
подальшої реалізації товарів покупцю -
TOB «Станіславська торгова компанія» на
загальну суму 200000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що відповідач у
акті перевірки виклав виявлені під час
перевірки факти порушень податкового
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, що
узгоджується з приписами
вищенаведених нормативно-правових
актів.

Суд відмічає, що контролюючий орган не
позбавлений права викладати в акті
перевірки власні суб'єктивні висновки
щодо зафіксованих обставин та в
подальшому, у разі виникнення спору
щодо рішень про визначення податкових
зобов'язань, обґрунтовувати ними
власну позицію щодо наявності певних
допущених платником податків порушень.
Адже, оцінка акту перевірки, в тому
числі й оцінка дій посадових осіб
податкового органу щодо викладення у
ньому висновків перевірки, а також щодо
самих висновків перевірки, надається
уповноваженими законом органами влади
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту.

За установленими в теорії права
підходами до класифікації актів,
правовий акт індивідуальної дії -
виданий суб'єктом владних повноважень
документ, прийнятий з метою реалізації
положень нормативно-правового акта
(актів) щодо конкретної ситуації, не
містить загальнообов'язкових правил
поведінки та стосується прав та
обов'язків чітко визначеного суб'єкта
(суб'єктів), якому він адресований.

Обов'язковою ознакою як правового акта
індивідуальної дії є юридичний
характер, тобто обов'язковість його
приписів для відповідного суб'єкта
(суб'єктів), дотримання яких
забезпечується правовими механізмами.

Тобто, цим пояснюється, що акт
перевірки, складений за наслідками
проведеної перевірки платника
податків, сам по собі не породжує
настання правових наслідків, а є
підставою для направлення податкового
повідомлення-рішення, яким останнє є
письмовим повідомленням контролюючого
органу (рішенням) про обов'язок
платника податків сплатити суму
грошового зобов'язання, визначену
контролюючим органом у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами, контроль за
виконанням яких покладено на
контролюючі органи.

Як вже зазначалось судом, що наслідком
розв'язання публічно-правового спору
по суті має бути захист порушеного
суб'єктивного права позивача, тому при
розгляді даного спору щодо визнання
протиправними дій відповідача (щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
складання акта перевірки), суд повинен
встановити чи є оскаржувані дії
відповідача такими, що породжують для
позивача настання будь-яких юридичних
наслідків і безпосередньо впливають на
його права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Проте, суд відмічає, що ні
адміністративному позові, ні у
судовому засіданні позивачем не
наведено конкретних доказів, що на
момент звернення до суду дії ОДПІ щодо
призначення та проведення
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ «СІТІ ПЛЮС», а також і
висновки акту, складеного за
результатами такої перевірки,
безпосередньо порушили права та
інтереси підприємства і у чому
конкретно це проявилось.

При цьому, суд зазначає, що посилання
представника позивача на те, що
проведення незаконної перевірки
порушує конституційні права ТОВ «СІТІ
ПЛЮС» та може у майбутньому негативно
відобразитись на їх діловій репутації,
визнаються судом безпідставними та
такими, що об'єктивно не
підтверджуються матеріалами справи.
Більш того, зазначення позивачем про
те, що порушення його права можливо
лише у майбутньому, свідчить про
відсутність порушеного права на час
звернення до суду та те, що звернення до
суду з такими вимогами є передчасним.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову у позові.

Судом встановлено, що за наслідками
вказаної перевірки податковим органом
не було прийнято податкове
повідомлення-рішення, що на думку
позивача є порушенням обов'язку
податкового органу щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення за
результатами складання акту перевірки.

Суд не погоджується з вказаною
позицією позивача, з огляду на
наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що грошове зобов'язання платника
податків - це сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення - це
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України).

Підпунктами 20.1.27, 20.1.28 пункту 20.1 статті
20 цього Кодексу передбачено право
органів державної податкової служби
(територіальних органів Міндоходів)
визначати у визначених цим Кодексом
випадках суми податкових та грошових
зобов'язань платників податків та
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 51.1. ст. 51 Кодексу, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платнику податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 86.8. ст. 86 Податкового кодексу
України передбачено, що податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до контролюючого органу за
основним місцем обліку платника
податків), а за наявності заперечень
посадових осіб платника податків до
акта перевірки приймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

Отже, зі змісту вказаний норм
Податкового кодексу України,
вбачається, що прийняття податкового
повідомлення - рішення є правом, а не
обов'язком уповноваженої особи,
оскільки при прийнятті рішення на
підставі акту перевірки вказана особа
може як погодитися з висновками
посадової особи органу державної
податкової служби яка проводила
перевірку, так і відхилити їх.

Крім того, суд не може підміняти
державний орган, дії чи бездіяльність
якого оскаржуються, здійснюючи замість
неправомірних дій чи бездіяльності,
які визнаються протиправними, інші дії,
які б відповідали закону та належали до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

З огляду на викладене та приймаючи до
уваги ч. 1 ст. 71 КАС України, якою
передбачено обов'язок кожної сторони
по справі довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-11, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

У задоволені адміністративного позову
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 29 січня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8