Справа № 805/16904/13-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р.
Справа №805/16904/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13 год. 30
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові
Д.В.,

з участю представників:

позивача - Ткаченко О.В., Бондаренко О.Д.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Красноармійський завод
технологічного обладнання» до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 31 жовтня 2013
року № ,-

в с т а н о
в и в :

У листопаді 2013 року Приватне
акціонерне товариство
«Красноармійський завод
технологічного обладнання» (далі -
позивач, ПАТ «Красноармійський завод
технологічного обладнання»)
звернулося до Донецького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - відповідач,
Красноармійська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 31
жовтня 2013 року № .

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 21 жовтня 2013 року
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області проведена перевірка позивача з
питань своєчасності сплати орендної
плати за землю за квітень 2013 року, за
наслідками якої складено акт від 21
жовтня 2013 року № 436/15-02/01234964. Згідно з
висновками акту перевірки
відповідачем встановлено, що позивачем
порушено термін сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
орендної плати за землю за квітень 2013
року, визначений пунктом 287.3 статті 287
Податкового кодексу України від 01
грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Позивач вказує, що при підписанні
вищевказаного акту перевірки
керівником ПАТ «Красноармійський
завод технологічного обладнання»
надано письмове заперечення про
незгоду із висновками контролюючого
органу. З відповіді Красноармійської
ОДПІ ГУ Міндоходів у листі від 31 жовтня
2013 року № 6170/10/15-02 на дане заперечення
вбачається, що в ході проведення
відповідачем перевірки матеріалів
встановлено, що позивачем порушено
термін сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання плати за землю
за квітень 2013 року, оскільки днем
сплати є день зарахування коштів на
відповідний рахунок органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, сплата податкового
зобов'язання по сплаті за землю
проведена підприємством із затримкою
на 1 календарний день, отже за вчинення
даного правопорушення, відповідно до
пункту 126.1 статті 126 ПК України
передбачена відповідальність у
вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу,
таким чином, відповідачем відносно
позивача було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» від 31
жовтня 2013 року № щодо
нарахування штрафу за затримку на 1
календарний день сплати суми грошового
зобов'язання з орендної плати за землю
на суму 1 171,56 грн.

Позивач вважає вказане податкове
повідомлення-рішення протиправним та
не погоджується із нарахованим штрафом
з огляду на наступне. Відповідно до
статті 57 ПК України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену
ним у податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, статтею
287 ПК України встановлений граничний
термін сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання, отже граничним
терміном з орендної плати за землю за
квітень 2013 року є термін - 30 травня 2013
року, з урахуванням вказаного позивач
зауважує, що ПАТ «Красноармійський
завод технологічного обладнання»
сплатив податок з орендної плати за
землю 30 травня 2013 року без порушення
граничного терміну. На підтвердження
правомірності своєї правової позиції,
а також своїх позовних вимог позивач
зазначає, що Податковим кодексом
України встановлено, що однією з
підстав для припинення податкового
обов'язку у платника податків є його
виконання, тобто сплата даного податку,
також Законом України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»
від 05 квітня 2001 року № 2346-III
встановлено, що ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття банком розрахункового
документа на виконання, тобто якщо
платник надав банку платіжне доручення
на сплату податку, а останній прийняв
його до виконання, то подальший рух
грошових коштів забезпечує банк без
участі платника. Таким чином, позивач
виконав свій обов'язок щодо сплати
даного податку, та грошові кошти вже
списані з рахунку платника. У зв'язку з
вищенаведеним, позивач просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 31
жовтня 2013 року № , винесене
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (арк. справи 4-6).

У судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги та просили задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином (арк. справи 26).

Через канцелярію Донецького окружного
адміністративного суду відповідач
надав письмові заперечення (арк. справи
61-64), в яких зазначив, що
Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області з адміністративним позовом не
згодна з наступних підстав. 21 жовтня 2013
року відділом податку на прибуток,
місцевих, ресурсних, рентних та
неоподаткованих платежів управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Красноармійської ОДПІ
відповідно до підпункту 19.1.2 пункту 19.1
статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 ПК України, проведена
документальна невиїзна перевірка ПАТ
«Красноармійський завод
технологічного обладнання» з питань
своєчасності сплати орендної плати за
землю за квітень 2013 року, за наслідками
якої складено акт від 21 жовтня 2013 року
№ 436/15-02/01234964. Згідно з висновками акту
перевірки відповідачем встановлено
порушення пункту 287.3 статті 287 ПК
України. Відповідач зазначив, що
перевірки по нарахуванню та
застосуванню штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату здійснюється на
підставі поданих до інспекції
податкових розрахунків та на підставі
аналізу карток особових рахунків
платників податків, що ведуться в
інспекції. З приводу посилання на
законодавчі норми відповідач вказує,
що відповідно до статті 9 ПК України,
плата за землю є загальнодержавним
податком. Зарахування
загальнодержавних податків та зборів
до державного і місцевих бюджетів
здійснюється відповідно до Бюджетного
кодексу України на підставі пункту 9.3
статті 9 ПК України. Частиною 5 статті 78
Бюджетного Кодексу України
встановлено, що податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
місцевого бюджету визнаються
зарахованими до місцевого бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок і не можуть
акумулюватися на рахунках органів, що
контролюють справляння надходжень до
бюджету.

Отже, відповідач зазначив, що в ході
проведення перевірки Приватного
акціонерного товариства
«Красноармійський завод
технологічного обладнання»
встановлено, що підприємством 30 травня
2013 року до філії - Донецьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України» надана квитанція № 96 від 30
травня 2013 року на перерахування
орендної плати за землю в сумі 11 727,23
грн. о 15 годині 55 хвилин, але до
Державного казначейства зазначена
сума надійшла 31 травня 2013 року, що
підтверджується випискою з
банківської установи від 31 травня 2013
року. З приводу цього відповідач
вказує, що відповідно до пункту 8.4
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні» № 2346-III від
05 квітня 2001 року, міжбанківський
переказ виконується в строк до трьох
операційних днів. Таким чином,
підприємства, які надають до
банківських установ платіжні
документи на сплату, повинні
враховувати час для здійснення
переказу коштів. З урахуванням
вищевикладеного, відповідач наполягав
на тому, що днем сплати податкового
боргу є день зарахування коштів на
відповідний рахунок органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, сплата податкового
зобов'язання по платі за землю
проведена підприємством із затримкою
на 1 календарний день, тобто за вчинення
даного правопорушення пунктом 126.1
статті 126 ПК України передбачена
відповідальність у вигляді штрафу - у
розмірі 10 відсотків погашення суми
податкового боргу. На підставі
вищевикладеного, вважає, що дії
податкового органу щодо прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 31 жовтня 2013
року № є законними та
обґрунтованими, просив суд у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю (арк. справи 27-29).

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
приходить до висновку про те, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач - Приватне акціонерне
товариство «Красноармійський завод
технологічного обладнання» (, адреса: 85300, Донецька область, м.
Красноармійськ, вул. Дніпропетровська,
буд. 32) зареєстроване як юридична особа
04 липня 1994 року виконавчим комітетом
Красноармійської міської ради
Донецької області, що підтверджується
довідкою АБ № 531501 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (арк. справи 34), позивач
перебуває на обліку в Красноармійській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, як
платник окремих податків, а саме
орендної плати за землю.

Відповідач, Красноармійська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
у даних правовідносинах є суб'єктом
владних повноважень.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та
пунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючи органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки
платників податків в порядку,
встановленому цим Кодексом. Камеральні
та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом
(пункт 79.1 статті 79 Кодексу).

21 жовтня 2013 року на підставі підпункту
19.1.2 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
заступником начальника Відділу
податку на прибуток, місцевих,
ресурсних, рентних та неоподаткованих
платежів управління оподаткування та
контролю об'єктів і операцій
неоподаткованих платежів управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Коровкою Т.О. та
головним/державним інспектором цього ж
відділу Волосовецькою І.Г. у приміщенні
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області за адресою: м. Красноармійськ,
вул. Горького, буд. 1, проведена
документальна невиїзна перевірка з
питання несвоєчасної сплати орендної
плати за землю за квітень 2013 року по м.
Красноармійську, - платника орендної
плати за землю - Приватного
акціонерного товариства
«Красноармійський завод
технологічного обладнання», , податкова адреса: м.
Красноармійськ, вул. Дніпропетровська,
32, за результатами якої складено акт №
436/15-02/01234964 від 21 жовтня 2013 року (арк.
справи 10-11).

За змістом наведеного акту перевірки
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем вимог пункту 287.3
статті 287 ПК України в частині одного
дня затримки сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
орендної плати за землю за квітень 2013
року у розмірі 11 715,56 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» від 31
жовтня 2013 року № 000341502, яким на підставі
статті 126 ПК України за затримку на 1
(один) календарний день сплати суми
грошового зобов'язання в розмірі 11 715,56
грн. платника податків зобов'язано
сплатити штраф в розмірі 10 відсотків у
сумі 1 171,56 грн. за платежем орендна
плата за землю (код 13050260) (арк. справи 15).

Не погодившись із прийнятим податковим
повідомленням-рішенням форми «Ш» від 31
жовтня 2013 року № 000341502, позивач
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання протиправним та
скасування зазначеного податкового
повідомлення-рішення (арк. справи 4-6).

Прийняте відповідачем податкове
повідомлення-рішення є правовим актом
індивідуальної дії, правомірність
винесення якого здійснюється за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України).

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини першої статті 9 КАС України.

У пункті 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України закріплено, що плата за землю
належить до загальнодержавних
податків та зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів.

Одночасно, підпунктами 14.1.73 та 14.1.74
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України визначено, що землекористувачі
- юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди; земельна
ділянка - частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, цільовим (господарським)
призначенням та з визначеними щодо неї
правами.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті
16 Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковим боргом є сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 54 зазначеного
Кодексу крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Кодексу
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України передбачено, що не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Статтею 49 Податкового кодексу України
передбачено, що податкова декларація
подається за звітний період у
встановлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 286.2 статті 286 цього Кодексу
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Як встановлено судом та не є спірною
обставиною між сторонами, позивач
подав до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звітну декларацію з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) з самостійним визначенням
сум податку до сплати у 2013 році. За
квітень 2013 року позивач самостійно
визначив грошове зобов'язання з
орендної плати за землю у загальному
розмірі 11 727,23 грн., граничний термін
сплати даного зобов'язання - 30 травня 2013
року. Як вбачається із розрахунку суми
фінансової санкції за позивачем
рахувалась переплата у розмірі 11,67 грн.
(арк. справи 12).

30 травня 2013 року уповноваженою особою
позивача до філії Донецьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України» наданий документ на переказ
готівки в рахунок сплати позивачем
орендної плати за землю в сумі 11 727,23
грн., що підтверджується квитанцією № 96
від 30 травня 2013 року (арк. справи 8). Як
зазначає відповідач, до бюджету
означені кошти надійшли 31 травня 2013
року.

Спірною обставиною у справі є
обґрунтованість висновків податкового
органу стосовно несвоєчасної сплати
позивачем грошового зобов'язання з
орендної плати за землю за квітень 2013
року у сумі 11 715,56 грн. (враховуючи
наявну переплату 11,67 грн. (11 727,23 грн. - 11,67
грн.) із затримкою терміну сплати - 1
(один) календарний день, та, як наслідок,
правомірність застосування штрафних
санкцій до позивача оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням у
сумі 1 171,56 грн. Отже, стосовно даної
обставини суд зазначає наступне.

За приписами статті 31 ПК України
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою. Строк сплати
податку та збору обчислюється роками,
кварталами, місяцями, декадами,
тижнями, днями або вказівкою на подію,
що повинна настати або відбутися. Строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо. Зміна платником податку,
податковим агентом або представником
платника податку чи контролюючим
органом встановленого строку сплати
податку та збору забороняється, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

З наведеного можна зробити висновок, що
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством, і така сплата
визнається виконанням податкового
обов'язку.

Як вказувалось судом вище, граничним
терміном сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
орендної плати за землю за квітень 2013
року є термін - 30 травня 2013 року, позивач
з метою виконання свого обов'язку надав
готівкові кошти та документ на переказ
готівки до банківської установи з
перерахування податку з орендної плати
за землю - 30 травня 2013 року. Водночас, за
приписами пункту 24.3 статті 24 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» від 05 квітня
2001 року № 2346-III, при використанні
документа на переказ готівки
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття до
виконання банком або іншою установою -
учасником платіжної системи документа
на переказ готівки разом із сумою
коштів у готівковій формі. Прийняття
документа на переказ готівки до
виконання засвідчується підписом
уповноваженої особи банку або іншої
установи - учасника платіжної системи
чи відповідним чином оформленою
квитанцією.

Таким чином, з наведеної норми
вбачається, що ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття до виконання банком
документа на переказ готівки разом із
сумою коштів у готівковій формі.

Проаналізувавши викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем у
контексті приписів статей 31, 38 ПК
України вчасно виконаний власний
обов'язок стосовно сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
плати за землю за квітень 2013 року, і
термін сплати такого зобов'язання не
порушений, тому контролюючим органом
спірним податковим
повідомленням-рішенням від 31 жовтня 2013
року № помилково застосовані
штрафні санкції у сумі 1 171,56 грн.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що Красноармійська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області не довела
правомірність прийнятого спірного
податкового повідомлення-рішення,
таким чином, позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Красноармійський завод
технологічного обладнання» про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 31
жовтня 2013 року № є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частин 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, суд присуджує до стягнення
з Державного бюджету України на
користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору пропорційно
задоволеним вимогам, тобто 172, 06 грн.
(арк. справи 2, 3).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 8-11, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254 КАС
України, суд, -

п о с т а н о
в и в :

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
«Красноармійський завод
технологічного обладнання» до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 31 жовтня 2013
року № , - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 31 жовтня 2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного акціонерного
товариства «Красноармійський завод
технологічного обладнання» (, адреса: 85300, Донецька область, м.
Красноармійськ, вул. Дніпропетровська,
буд. 32) витрати по сплаті судового збору
у розмірі 172, 06 грн. (сто сімдесят дві
грн. 06 коп.).

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 16
січня 2014 року у присутності
представника позивача.

Постанова у повному обсязі складена 21
січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.