Справа № 2а/2521/10/0970
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/800/34088/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Державної інспекції України
з контролю за цінами в
Івано-Франківській області до
Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення економічних санкцій,
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління
Держкомзему у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2010 року Державна інспекція
України з контролю за цінами в
Івано-Франківській області звернулась
в суд з позовом до Управління
Держкомзему у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення економічних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Івано-Франківській області
була проведена планова перевірка
Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі з питань
дотримання державної дисципліни цін
при формуванні тарифів та застосування
тарифів на платні послуги.

За результатами проведеної перевірки
позивачем виявлено порушення
відповідачем вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 01 листопада 2000
року № 1619 «Про затвердження Порядку
виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів» та Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 06
вересня 2005року №2806-IV, зокрема: надання
фізичним та юридичним особам платних
послуг, що не передбачені Порядком
(«Підготовка висновків про надання
земельної ділянки у користування для
юридичних та фізичних осіб» та
«Підготовка та видача умови відведення
земельної ділянки»).

На підставі складеного Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Івано-Франківській області акта
перевірки № 0000319 від 01 червня 2010 року,
було прийнято рішення №147 від 07 червня
2010 року про застосування до відділу
Держкомзему у Тисменицькому районі
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, а саме: про
вилучення у дохід державного бюджету
91460,00 гривень, стягнення штрафу в
розмірі 182920,00 гривень.

В добровільному порядку сплатити
зазначені кошти відповідач не бажає,
тому позивач звернувся до суду з даним
позовом в якому просив стягнути з
Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області економічні
санкції в розмірі 274380,00 гривень.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2010 року у задоволенні
адміністративного позову Державної
інспекції України з контролю за цінами
в Івано-Франківській області до
Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення економічних санкцій
відмовлено у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року, постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2010 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги Державної інспекції України з
контролю за цінами в
Івано-Франківській області задоволено.

Стягнуто з Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області в дохід
Державного бюджету суму економічних
санкцій в розмірі 274 380 гривень 00
копійок.

У касаційній скарзі Управління
Держкомзему у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
цього суду та залишити в силі постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, та постановляючи нове про
задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що надання висновків не входить до
вичерпного переліку
земельно-кадастрових робіт та послуг,
за які органи земельних ресурсів
можуть стягувати плату відповідно до
Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 листопада 2000
року № 1619, отже стягнення з юридичних
та фізичних осіб плати за виконання
таких робіт на підставі Розмірів
оплати земельно-кадастрових робіт та
послуг, затверджених наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України від 15 червня 2001 року
№ 97/298/124 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 10 липня 2001 року за №
579/5770; далі - Розміри, наказ № 97/298/124
відповідно), є протиправним, а виручка,
отримана внаслідок цього, є
необґрунтованою.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
такими висновками суду апеляційної
інстанції не погоджується і вважає їх
помилковими, погоджуючись із висновком
суду першої інстанції, який
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог зазначив, що підготовка та видача
висновків, зокрема з надання земельних
ділянок у користування або власність,
належить до такого виду
земельно-кадастрових робіт і послуг, як
надання консультацій з питань
оформлення прав на земельні ділянки,
які в силу вимог пункту 5 Порядку
надаються на платній основі.

Згідно статті 13 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» від 03 грудня 1990
року № 507, державний контроль за цінами
здійснюється при встановленні і
застосуванні державних фіксованих та
регульованих цін і тарифів.

Контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції-покладено Урядом
України.

Органом державного управління в галузі
встановлення і застосування цін
(тарифів), а також по контролю за цінами
(тарифами), відповідно до Положення про
Державну інспекцію з контролю за
цінами, затвердженого постановою КМ
України № 1819 від 13 грудня 2000року (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), є Державна
інспекція з контролю за цінами, яка є
урядовим органом державного
управління та діє у складі
Мінекономіки і підпорядковується
останньому.

Згідно пункту 3 Положення про Державну
інспекцію з контролю за цінами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 грудня 2000 року
№ 1819, основним завданням Держінспекції
цін є організація та здійснення
контрольно-наглядових функцій з питань
додержання центральними та місцевими
органами виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями вимог щодо формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» та п.п. 5, п. 5
Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами Держінспекція має
право приймати рішення про вилучення
до відповідного бюджету сум всієї
необгрунтовано одержаної
підприємством, установою, організацією
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та
застосування штрафу у двократному її
розмірі, а також звертатись з позовами
до судів про стягнення з підприємств,
установ та організацій зазначених сум
у разі невиконання ними рішень
державних інспекцій з контролю за
цінами.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо правомірності
стягнення відділом Держкомзему у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області плати за
надання послуг, які не зазначені у
Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 листопада 2000
року № 1619.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Івано-Франківській області
була проведена планова перевірка
Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі з питань
дотримання державної дисципліни цін
при формуванні тарифів та застосування
тарифів на платні послуги.

За результатами проведеної перевірки
позивачем виявлено порушення
відповідачем вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 01 листопада 2000
року №1619 «Про затвердження Порядку
виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів» та Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" від 06
вересня 2005року №2806-IV, зокрема: надання
фізичним та юридичним особам платних
послуг, що не передбачені Порядком
(«Підготовка висновків про надання
земельної ділянки у користування для
юридичних та фізичних осіб» та
«Підготовка та видача умови відведення
земельної ділянки»).

На підставі складеного Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Івано-Франківській області акта
перевірки № 0000319 від 01 червня 2010 року,
було прийнято рішення №147 від 07 червня
2010 року про застосування до відділу
Держкомзему у Тисменицькому районі
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, а саме: про
вилучення у дохід державного бюджету
91460,00 гривень, стягнення штрафу в
розмірі 182920,00 гривень.

Відповідно до існуючого в Україні
порядку встановлення та застосування
цін і тарифів, контролю за їх
дотриманням, у народному господарстві
застосовуються вільні ціни і тарифи,
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи.

На підставі вимог Закону № 507-ХІІ
державне регулювання цін і тарифів
здійснюється шляхом встановлення
державних фіксованих цін (тарифів),
граничних рівнів цін (тарифів) або
граничних відхилень від державних
фіксованих цін і тарифів. Державні
фіксовані та регульовані ціни і тарифи
на товари та послуги встановлюються
державними органами України.

Згідно з пунктом 21 додатка до постанови
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення
повноважень органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо
регулювання цін (тарифів)» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) Держкомзем за погодженням з
Мінфіном та Мінекономіки встановлює
ціни (тарифи) на розроблення
документації із землеустрою та
проведення землевпорядних робіт;
визначає граничні розміри плати з
виконання землевпорядних робіт у разі
безоплатної передачі громадянам
України земельних ділянок відповідно
до законодавства.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
державні органи земельних ресурсів
можуть виконувати та надавати на
платній основі зазначені в цьому
пункті види земельно-кадастрових робіт
і послуг, зокрема надання консультацій
з питань оформлення прав на земельні
ділянки.

На виконання пункту 2 постанови № 1619
наказом № 97/298/124 затверджено Розміри
оплати.

Відповідно до пунктів 9, 10 таблиці 6.1
розділу 6.1 Розмірів оплати підготовка
висновків з надання земельних ділянок
у користування на замовлення фізичних
та юридичних осіб, а також видача
висновків щодо умов надання земельної
ділянки є платними послугами.

Суди встановили, що рішення про
застосування до відділу Держкомзему
економічних санкцій Інспекція
прийняла у зв'язку з порушенням вимог
Порядку, а саме: за безпідставне
стягнення плати за послуги з видачі
висновків з надання земельних ділянок
у користування або у власність;
висновків щодо умов відведення
земельної ділянки у користування, що,
на її думку, повинно було здійснюватись
безкоштовно.

Колегія суддів зазначає, що підготовка
та видача зазначених висновків
належить до такого виду
земельно-кадастрових робіт і послуг, як
надання консультацій з питань
оформлення прав на земельні ділянки,
які на підставі пункту 5 Порядку
надаються на платній основі.

Крім того, зазначені висновки не є
документами дозвільного характеру у
розумінні статті 1 Закону № 2806-IV,
оскільки вони надаються
землевпорядними органами на
замовлення фізичних та юридичних осіб
як консультації та довідки, не мають
обов'язкового характеру для
провадження певних дій щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності та/або без
наявності яких суб'єкт господарювання
не може проваджувати певні дії щодо
здійснення господарської діяльності
або видів господарської діяльності.

Аналіз наведених положень
законодавства дає підстави вважати, що
відділ Держкомзему при наданні спірних
послуг діяв правомірно.

Така правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постанові від 5 березня
2012 року у справі № 21-349а11, постанові від
27 березня 2012 року № 21-63а12, постанові від
11 червня 2012 року № 21-284а11, постанові від
26 березня 2012 року.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

За таких обставин, постанову суду
апеляційної інстанції необхідно
скасувати, а постанову суду першої
інстанції - залишити в силі.

Керуючись статтями 223, 226, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Держкомзему у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року у цій справі скасувати та залишити
в силі постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко