Справа № 826/18153/13-а
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна»до
відповідача 1 відповідача 2Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києвіпровизнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товару від
21.05.2013 р. № 100270000/2013/300586/2; визнання
протиправною та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 21.05.2013 р.
сплаченого ввізного мита в розмірі
податку на додану вартість в розмірі 68
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна»
звернувся в Окружний адміністративний
суд м. Києва з позовом до відповідачів:
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару від 21.05.2013 р. №
100270000/2013/300586/2; визнання протиправною та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
стягнення надмірно сплаченого
надмірно сплаченого податку на додану
вартість в розмірі 68 645,16 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.11.2013 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
судового розгляду на 10.12.2013 р.
В судовому засіданні 10.12.2013 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
- визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України № 100270000/2013/300586/2 від 21.05.2013 року
про коригування митної вартості товару
«Хімічна окрема органічна речовина
L-Lysine (L-лізин) моногідрохлорид»
виробництва Південної Кореї за
резервним методом (метод № 6);

- стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскоп-Україна» суму надмірно
сплаченого ввізного мита в розмірі 20
948,05 грн. та суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість в розмірі 68
645,16 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
відповідачем 1 Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України було
неправомірно відмовлено позивачу у
прийнятті митної декларації №
100270000/2013/162853 від 20.05.2013 р., в якій
позивачем було застосовано 1 метод
визначення митної вартості товару,
який імпортується в Україну (а саме за
ціною договору), згідно ст. 266 Митного
Кодексу України, відповідно до чого,
відповідачем було протиправно
прийняті рішення про коригування
митної вартості товару № 100270000/2013/300586/2
від 21.05.2013 року із застосуванням
шостого (резервного) методу, а також
протиправно складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270000/2013/00969
від 21.05.2013 року.

Так, представником позивача було
зазначено, що ТОВ «Аскоп-Україна» до
митного органу були надані всі,
передбаченні чинним законодавством
документи, необхідні для визначення
митної вартості ввезеного товару саме
за першим методом (контрактною ціною), а
також додатково витребовувані
відповідачем документи на
підтвердження правомірності такої
митної вартості товару (які було
можливо отримати, та які взагалі
стосуються даної поставки), а тому
відповідач 1 дійшов невірного висновку
про заниження позивачем митної
вартості товару та прийняв протиправне
рішення про коригування митної
вартості товарів із застосуванням 6
(резервного) методу, проте як
застосуванню підлягав саме перший
метод визначення митної вартості
товару - за ціною контракту (договору),
тобто заявленої позивачем вартості,
або кожного наступного методу, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Відповідач 1 (Київська міжрегіональна
митниця Міністерства доходів і зборів
України) та відповідач 2 (Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві) в судове
засідання 10.12.2013 р. не прибули та не
скерували своїх представників, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце судового засідання,
докази чого наявні в матеріалах справи.

Так, від відповідача 2 (Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві) 09.12.2013 р. до
канцелярії суду поштою надійшли
письмові заперечення на позовну заяву,
в яких відповідач 2 також просить суд
розглядати дану адміністративну
справу за відсутності його
представника.

Таким чином, зважаючи на неприбуття
відповідача 1 та відповідача 2 в судове
засідання 10.12.2013 р., що були повідомлені
належним чином, суд, на підставі ч. 6 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, ухвалив
розглядати дану адміністративну
справу № 826/18153/13-а в порядку письмового
провадження.

Про перехід до розгляду зазначеної
справи в порядку письмового
провадження відповідача 1 та
відповідача 2 було належним чином
повідомлено листом від 10.12.2013 р., що був
отриманий останніми, та докази
зазначеного містяться в матеріалах
справи.

Так, за наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/18153/13-а в порядку письмового
провадження, відповідачем 1 (Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України) 12.12.2013 р. було
подано до канцелярії суду письмове
заперечення на позовну заяву, в якому
відповідач 1 просить суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
відносно Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, з підстав, викладених у такому
запереченні.

Зокрема, в своєму запереченні на
позовну заяву відповідач 1 зазначив про
правомірність прийняття митним
органом оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товару №
100270000/2013/300586/2 від 21.05.2013 року із
застосуванням саме шостого
(резервного) методу, та обґрунтованість
складення картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270000/2013/00969 від 21.05.2013
року з підстав не надання позивачем до
митного оформлення товару всіх
витребовуваних митним органом
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості такого товару.

Також, за наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/18153/13-а в порядку письмового
провадження, позивачем 13.12.2013 р. було
подано до канцелярії суду письмове
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи, а саме
листа відповідача 1, що підтверджує
сплату позивачем до Державного бюджету
України грошової застави при випуску
товару у вільний обіг за митною
вартістю, визначеною митним органом.

Станом на 27.01.2014 р. інших документів від
сторін по справі до канцелярії суду не
надходило.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 20 травня 2013 року ТОВ
«Аскоп-Україна» згідно митної
декларації № 100270000/2013/162853 від 20.05.2013 р.
пред'явило Київській регіональній
митниці (правонаступником якої є
Київська міжрегіональна митниця
Міністерства доходів і зборів України)
до митного оформлення товар «Хімічна
окрема органічна речовина L-Lysine (L-лізин)
моногідрохлорид» виробництва
Південної Кореї в кількості 144 000,00 кг.
за кодом УКТЗЕД .

Митна вартість даного товару була
задекларована позивачем відповідно до
ст.ст. 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу
України , а саме за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (метод 1), в
розмірі 288 000,00 доларів США (по ціні 2,00
долара США за один кг.) або 2 301 984,00 грн.
(згідно з офіційним курсом НБУ,
встановленого станом на 20.05.2013 р. в
розмірі 7,993 грн. за 1,00 долар США).

Сума митних платежів, що підлягала
сплаті при митному оформленні товару
за таким методом становила 639 951,55 грн.
(ввізне мито в розмірі 149 628,96 грн. та ПДВ
в розмірі 490 322,59 грн.).

Також, як підтверджується наявними у
справі доказами, на підтвердження
митної вартості товару позивач надав
митному органу всі необхідні основні
документи, що передбачені ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, а саме:

- декларацію митної вартості №
100270000/2013/162853 від 20.05.2013 р. в електронному
вигляді;

- зовнішньоекономічний контракт №
L0909-U0002 від 04 жовтня 2009 р., укладений з
компанією Glarn Invest LLP (Великобританія);

- додаткову угоду № 44 від 22.03.2013 р. до
зовнішньоекономічного контракту №
L0909-U0002 від 04 жовтня 2013 р.;

- інвойс № L 1303-0086 від 22.03.2009 р.,

- а також додаткові документи, зокрема:

- виписку з бухгалтерської
документації (копію видаткової
накладної № 5199 від 03.04.2013 р. та копію
податкової накладної № 5471 від 03.04.2013 р.).

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару б/н від 20.03.2013 р.;

- копію митної декларації країни
відправлення № 080-10-13-00056965 від 18.03.2013
року;

- висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 1709 від
14.05.2013 р.

В той же день, 20.05.2013 р., митний орган
відповідно до п. 3 ст. 53 МК України
витребував від декларанта позивача
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, зокрема: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; 3) виписку з бухгалтерської
документації; 4) каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару; 5)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

21 травня 2013 р. декларант позивача
листом б/н від 21.05.2013 р. повідомив митний
орган про те, що витребувані ним
додаткові документи, а саме: 1) виписка з
бухгалтерської документації (копія
видаткової накладної № 5199 від 03.04.2013 р.
та копія податкової накладної № 5471 від
03.04.2013 р.); 2) прейскурант (прайс-лист)
виробника товару б/н від 20.03.2013 р.; 3)
копія митної декларації країни
відправлення № 080-10-13-00056965 від 18.03.2013р.; 4)
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
№ 1709 від 14.05.2013 р. вже були надані
митному органу разом з МД № 100270000/2013/162853
від 20.05.2015 р.

Щодо інших документів, витребуваних
митним органом, декларант позивача
повідомив митний орган про те, що:

- договір (угода, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, ТОВ
«Аскоп-Україна» не укладало;

- будь-які рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця не виставлялись; такі платежі
за умовами, визначеними контрактом №
L0909-U0002 від 04.10.2009 р., Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Аскоп-Україна» не здійснюються;

- будь-які рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту), не виставлялись; між
ТОВ «Аскоп-Україна» та компанією Glarn
Invest LLP (Великобританія) відсутні
будь-які посередники.

А отже, як підтверджується наявними
матеріалами справи, додаткові
документи, витребувані митним органом,
були надані позивачем відповідачу 1 в
повному обсязі.

Крім того, в даному листі б/н від 21.05.2013
р. декларант просив митний орган у
випадку невизнання останнім митної
вартості товару, визначеної
декларантом за першим методом,
провести процедуру консультацій з
декларантом саме у письмовому вигляді.

Однак, 21 травня 2013 року митний орган
відмовив ТОВ «Аскоп-Україна» в митному
оформленні задекларованого товару,
оформивши відповідну картку відмови №
100270000/2013/00969.

Підставою для такої відмови стало
рішення відповідача 1 № 100270000/2013/300586/2
від 21.05.2013 року про коригування митної
вартості товару за резервним методом в
розмірі 328 320,00 доларів США (по ціні 2,28
доларів США за один кг.), що становить 2
624 261,76 грн. (згідно з офіційним курсом
НБУ, встановленого станом на момент
митного оформлення товару (21.05.2013 р.) в
розмірі 7,993 грн. за 1,00 долар США).

Не погоджуючись із задекларованою
позивачем митною вартістю товару за
ціною договору в розмірі 72 000,00 доларів
США та визначивши самостійно її за
резервним методом в розмірі 82 080,00
доларів США, митний орган виходив з
того, що митна вартість товару не може
бути визначена за першим методом у
зв'язку з тим, що використанні
декларантом відомості не підтверджені
документально.

Проте, як вбачається з наявних у справі
доказів, здійснюючи таке коригування
митної вартості товару, митний орган не
провів з декларантом на вимогу
останнього жодних процедур
консультацій в письмовому вигляді з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості товару, а
зазначення в оскаржуваному рішенні про
проведення процедур консультацій -
фактично не відповідає дійсності.

У зв'язку з незгодою декларанта
позивача з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості,
товар був випущений у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання шляхом
оформлення нової митної декларації №
100270000/2013/163026 від 21.05.2013 р. зі сплатою
митних платежів в розмірі 639 951,55 грн.
(ввізне мито в розмірі 149 628,96 грн. та ПДВ
в розмірі 490 322,59 грн.) згідно з митною
вартістю товару, визначеною
декларантом за першим методом, та
внесенням на депозитний рахунок
митного органу грошової застави в
розмірі 89 593,21 грн. (ввізне мито в
розмірі 20 948,05 грн. та ПДВ в розмірі 68 645,16
грн.), що складає різницю між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом.

Також, 21 червня 2013 року ТОВ
«Аскоп-Україна» на виконання вимог ст.
55 МК України та на підтвердження митної
вартості товару, заявленої декларантом
за першим методом, надіслало на адресу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів заяву (вих. № 257/06 від 21.06.2013
р.) та повторно надало митниці
додатково витребувані нею документи
(зокрема: 1) виписку з бухгалтерської
документації (копії видаткових
накладних № 7703 від 22.05.2013 р. та № 8257 від
31.05.2013 р., а також копії податкових
накладних № 7893 від 22.05.2013 р. та № 8548 від
31.05.2013 р.; 2) прайс-лист (прейскурант) б/н
від 20.03.2013 р.; 3) висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 1709 від
14.05.2013 р., згідно якого рівень цін на
хімічну окрему органічну речовину L-Lysine
(L-лізин), імпортовану за інвойсом №
L1303-0086 від 22.03.2013 р., відповідає
кон'юнктурі ринку.

Щодо інших документів, витребуваних
митним органом, позивач в зазначеній
заяві повторно повідомив митницю про
те, що Договір (угода, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, ТОВ «Аскоп-Україна» не
укладало; будь-які рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця не виставлялись, такі
платежі за умовами, визначеними
контрактом № L0909-U0002 від 04.10.2009 р.,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна» не
здійснюються; будь-які рахунки про
сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту), не
виставлялись; між ТОВ «Аскоп-Україна»
та компанією Glarn Invest LLP (Великобританія)
відсутні будь-які посередники.

Така заява та додаткові документи були
отримані митницею 02.07.2013 р., про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(номер відправлення 322).

Однак, лише 10 липня 2013 р., тобто з
пропуском встановленого ст. 55 МК
України строку, митний орган надіслав
на адресу ТОВ «Аскоп-Україна» відмову
(лист від 08.07.2013 року за № 14.1/2-11/1671) у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів.

Внаслідок пропуску Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
строку на надання відмови у визнанні
заявленої декларантом митної вартості
товару, ТОВ «Аскоп-Україна» 01.08.2013 р.
надіслало на адресу митниці заяву (вих.
№ 322/07 від 31.07.2013 р.) про скасування
рішення митниці про коригування
заявленої митної вартості та
повернення митних платежів (грошової
застави).

Листом від 22.08.2013 р. за № 14.1/6-26/3694
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів повторно відмовила
позивачу у скасуванні рішення про
коригування заявленої митної вартості
та поверненні митних платежів
(грошової застави).

Проте, вважаючи зазначене рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості товару
від 21.05.2013 р. № 100270000/2013/300586/2 -
протиправним, а також вважаючи
протиправною складену відповідачем 1
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2013 р. № 100270000/2013/00969, позивач оскаржив
зазначене рішення та карту відмови
відповідача 1 у судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва, відповідно до чого також просив
суд стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача через
відповідача 2 суму надмірно сплаченого
ввізного мита в розмірі 20 948,05 грн. та
суму надмірно сплаченого податку на
додану вартість в розмірі 68 645,16 грн.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України (далі - МК України), а також ч. 4, 5
ст. 58 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

За умовами частин 1,2 ст. 51 МК України,
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, визначення митної
вартості товару, що імпортується в
Україну, може здійснюватися за іншими
передбаченими законом методами тільки
за умови неможливості її визначення за
ціною договору.

Порядок та умови застосування та/або
неможливості застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, встановлено статтею 58 МК
України, згідно якої він
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару.

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч. 2 ст. 58 МКУ).

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, декларант
одночасно з митною декларацією подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Перелік таких документів наведений в
частині 2 ст. 53 МК України.

За умовами частин 1-2 ст. 54 МК України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом здійснюється митницею шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом, та числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі, якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну
вартість товарів, заявлена
декларантом або уповноваженою ним
особою митна вартість вважається
визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК
України).

За умовами ч. 1 ст. 55 МК України, рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів приймається митницею,
якщо нею у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Таким чином, виходячи з вищевказаних
норм Митного кодексу України, митний
орган при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів перевіряє складові
числових значень заявленої митної
вартості та правильність розрахунку,
здійсненого декларантом.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю та
здійснити коригування такої вартості
виключно за наявності обґрунтованих
підстав вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів, зокрема, у разі невірно
проведеного декларантом розрахунку
митної вартості або відсутності у
поданих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

При цьому, здійснюючи коригування
митної вартості товару, митний орган
повинен на вимогу декларанта провести
з ним процедуру консультацій в
письмовому вигляді (в тому числі надати
зі свого боку наявну у митниці
інформацію) та послідовно застосувати
кожний наступний метод визначення
митної вартості товару.

Однак, як підтверджується наявними
матеріалами справи, та не було жодними
доказами по справі спростовано
відповідачем 1, зазначених вимог митний
орган не дотримався.

Зокрема, як було зазначено вище,
декларант подав митному органу всі
необхідні для митного оформлення
товару основні документи (декларація
митної вартості, контракт, доповнення
до нього, інвойс та ін.). Дані документи
містили всі необхідні та достовірні
відомості щодо ціни товару та
підтверджували правильність
визначення декларантом митної
вартості товару. Крім того, декларант
надав митному органу витребуванні ним
додаткові документи.

Відмовляючи в митному оформленні
товару та визначаючи його митну
вартість за резервним методом, митний
орган не навів жодних аргументованих
обставин, які згідно ст. 58 МК України
унеможливлюють визначення митної
вартості товару за ціною договору, так
само як і не зазначив обґрунтованих
підстав, які відповідно до частини 6 ст.
54 МК України та частини 1 ст. 55 МК
України дають йому право відмовити у
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю та
здійснити коригування такої вартості.

Митний орган не вказав, яким чином
декларантом було невірно визначено
митну вартість товару чи проведено
розрахунок такої вартості або які
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, відсутні у поданих
документах, а так само які відомості
про митну вартість товару є неповними
та/або недостовірними.

Так само митний орган не провів з
декларантом на вимогу останнього
жодних процедур консультацій в
письмовому вигляді з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості товару. Не
дивлячись на вказівку митного органу в
електронному повідомленні про
відправлення Рішення про коригування
митної вартості товару а також в самому
Рішенні про наявність в нього
відповідної інформації, митний орган
не надав такої інформації декларанту в
жодному вигляді, в тому числі в
письмовому.

Єдиною підставою відмови у митному
оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю митний
орган вказав в картці відмови винесене
ним же рішення про коригування митної
вартості товару. Однак, винесення
митним органом рішення про коригування
митної вартості товару не являється
відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
підставою для відмови у митному
оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю, в зв'язку
з чим така відмова була здійснена
митним органом не на підставі закону,
тобто вчинена протиправно.

В той же час посилання митного органу в
рішенні про коригування митної
вартості товару на те, що прайс-лист
видано для України, що суперечить самій
суті прайс-листа, як некомерційної
пропозиції, знеособленої
спрямованості та адресованої
необмеженої кількості потенційних
покупців; висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» не містить
посилання на сайти з ціновою
інформацією та містить
консультативний характер; в доповненні
до контракту та інвойсі вказані умови
поставки CFR Одеса, а в експортній
декларації відправника зазначено
умови поставки CIF; в коносаменті
вказано код товару, який не відповідає
заявленому та проформа-інвойс, яка до
митного оформлення не надавалась не
можуть вважатися обґрунтованими та
єдиними підставами для відмови в
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю товару та
здійснення коригування такої вартості,
з огляду на таке.

Так, зауваження митниці до експертного
висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
та до наданого прайс-листа є
безпідставними, оскільки чинним
законодавством не встановлено
будь-яких вимог щодо обсягу інформації,
змісту та форми як прайс-листів, які
оформлюються контрагентами у
довільній формі на власний розсуд, так
і висновків, підготовлених
спеціалізованими експертними
організаціями.

Так само, безпідставними суд вважає
зауваження митниці про різні умови
поставки товару, зазначені в
експортній декларації відправника
(виробника) та в інвойсі і доповненні до
контракту, укладеного позивачем з
компанією Glarn Invest LLP (Великобританія),
оскільки в експортній декларації
відправника покупцем товару вказано
компанію Glarn Invest LLP (Великобританія) і,
відповідно, зазначені умови поставки
товару (CIF) від виробника такого товару
до компанії Glarn Invest LLP (Великобританія),
які не обов'язково повинні співпадати з
тими умовами поставки товару, за якими
компанія Glarn Invest LLP (Великобританія) в
подальшому продає зазначений товар
третім особам, в т.ч. позивачу. Така
компанія може продавати товар третім
особам на інших умовах за домовленістю
між ними.

Крім того слід зазначити, що у випадку
надання декларантом митному органу
інвойсу на товар, проформа-інвойс не
подається, так як ч. 2 ст. 53 МК України
передбачає надання одного з двох
альтернативних документів. Заявлення
декларантом коду товару було здійснено
згідно Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, в той час як виробником
товару в товаросупровідних документах
був вказаний код згідно
Південнокорейської класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності і такі коди відповідно не
можуть повністю співпадати.

По-друге, вказані зауваження митного
органу жодним чином не стосуються
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару чи проведеного декларантом
розрахунку такої вартості. Більше того,
вони стосуються лише додаткових
документів, наданих позивачем на
вимогу митного органу. Однак додаткові
документи не визначають митну вартість
товару, проте як її визначають основні
документи.

В даному випадку, митний орган не надав
жодних доказів того, що основні
документи, надані позивачем під час
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають обґрунтований
сумнів у достовірності наданої
інформації, та не можуть бути підставою
для визначення митної вартості товару
за першим методом.

Дані обставини свідчать про
відсутність у митного органу
аргументованих доводів щодо заявлення
декларантом неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість товарів чи невірного
визначення ним такої вартості і,
відповідно, про протиправність за
умовами ч.ч. 6,7 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК України
прийнятих митницею картки відмови та
рішення про коригування митної
вартості товару, в зв'язку з чим
заявлена декларантом митна вартість
вважається визнаною автоматично,
рішення митниці підлягають скасуванню,
а надміру сплачені кошти - поверненню.

Крім того, на переконання суду, такі
рішення митниці підлягають скасуванню
також з підстав, передбачених ч. 10 ст. 55
МК України, а саме - у зв'язку з
пропущенням митним органом 5-денного
строку на надання відмови у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів.

Зокрема, у відповідності до вимог ч.ч.
8-10ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня
випуску товарів у вільний обіг
декларант може надати митниці
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів.
Митниця розглядає подані додаткові
документи і протягом 5 робочих днів з
дати їх подання виносить письмове
рішення щодо визнання заявленої митної
вартості та скасовує рішення про
коригування заявленої митної вартості
або надає обґрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів.
Якщо митниця протягом даного 5-денного
строку не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4 та 8 ст. 313 МК України,
при виконанні зобов'язання,
забезпеченого грошовою заставою,
сплачені кошти підлягають поверненню
особі, яка внесла цю заставу, або
уповноваженій нею особі не пізніше
трьох банківських днів. При
невиконанні зобов'язання,
забезпеченого грошовою заставою, сума
митних платежів, що підлягає сплаті,
перераховується до державного бюджету
із сум грошової застави.

У відповідності до ст. 27 МК України,
якщо задоволення скарги на рішення, дії
або бездіяльність органів доходів і
зборів або їх посадових осіб пов'язане
з виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного
кодексу України, Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Згідно п.п. 5 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві і
перехідні положення» Бюджетного
кодексу України, списання коштів з
бюджету за рішенням суду щодо
повернення платнику податків надмірно
та/або помилково сплачених податків і
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету провадиться у межах
надмірно та/або помилково сплачених
ним до бюджету коштів.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач 1, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірності прийнятого ним рішення
про коригування митної вартості товару
від 21.05.2013 р. № 100270000/2013/300586/2, а також не
довів правомірності складення ним
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2013 р. № 100270000/2013/00969.

Натомість позивач надав суду
обґрунтовані пояснення та допустимі
докази на їх підтвердження, щодо
протиправності прийняття відповідачем
1 оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товару від
21.05.2013 р. № 100270000/2013/300586/2, а також
протиправності складення відповідачем
1 картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2013 р. № 100270000/2013/00969.

Зважаючи на таке, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач (представник
позивача) не заявляв позовної вимоги
щодо відшкодування йому судових витрат
із сплати судового збору. Тому суд не
вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС
України, щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та
скасувати картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270000/2013/00969 від 21.05.2013
року.

3. Визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України №
100270000/2013/300586/2 від 21.05.2013 року про
коригування митної вартості товару
«Хімічна окрема органічна речовина
L-Lysine (L-лізин) моногідрохлорид»
виробництва Південної Кореї за
резервним методом (метод № 6).

4. Стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна» суму
надмірно сплаченого ввізного мита в
розмірі 20 948,05 грн. та суму надмірно
сплаченого податку на додану вартість
в розмірі 68 645,16 грн.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 27.01.2014 р.