Справа № 810/204/14-а
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року 15:11
810/204/14-а

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., при секретарі судового засідання
Ігнатко Ю.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Державної фінансової
інспекції в Київській області до
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» про надання
дозволу на проведення позапланової
ревізії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Державна фінансова інспекція в
Київській області (надалі - позивач,
інспекція) з адміністративним позовом
до Національного
історико-етнографічного заповідника
«Переяслав» (надалі - відповідач) про
надання дозволу на проведення
позапланової ревізії.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що до нього надійшло
звернення ОСОБА_1 щодо порушення
відповідачем законодавства про працю
при нарахуванні заявниці та іншим
працівникам компенсації за
невикористану відпустку та інших
виплат протягом 2008-2013 років. Позивач
направив запит до відповідача, на який
у повному обсязі відповідь та
документи не надано, тому можливість
повно та об'єктивно розглянути
звернення ОСОБА_1 відсутня. З метою
дослідження всіх поставлених у
зверненні ОСОБА_1 питань позивач
звернувся до суду для надання дозволу
на проведення позапланової ревізії.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.
Зазначив, що про надане відповідачем у
судовому засіданні рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду від 19.09.2013 йому не
було відомо, можливість продовження
планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача у ході проведення цього
заходу для перевірки вказаного
звернення не розглядалася.

Представник відповідача проти позову
заперечував, у його задоволенні просив
відмовити. Зазначив, що у позивача
відсутні підстави для отримання
дозволу на проведення позапланової
ревізії, оскільки позивачем у 2010-2013 рр
проведено три ревізії відповідача, про
що складено акти, в яких досліджено
питання про дотримання законодавства
при нарахуванні та здійсненні виплат
працівникам, в тому числі ОСОБА_1 Крім
того, питання, зазначені ОСОБА_1 у її
зверненні, які на думку позивача
підлягають перевірці у ході чергової
ревізії, вже вирішено в судовому
порядку. Рішенням
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду від 19.09.2013, яке
набрало законної сили, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково,
відповідача зобов'язано виплатити на
користь ОСОБА_1 компенсацію за 22 дні
невикористаної відпустки у розмірі 515,46
грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
надавши оцінку доказам, суд встановив
наступні обставини справи та
правовідносини, що склалися між
сторонами.

17 жовтня 2013 р. до позивача надійшла
заява ОСОБА_1 від 15.10.2013, яка раніше
працювала в заповіднику старшим
інспектором з кадрів, в якій вона
просить: провести позапланову
перевірку за фактами можливого
порушення фінансової діяльності НІЕЗ
«Переяслав» у 2008-2013 роках при
обчисленні заробітної плати на
відпустку всім працівника НІЕЗ
«Переяслав» із застосуванням вимог п.3
та п.10 постанови Кабінету Міністрів
України від 08.02.1995 №100; перевірити
правильність розрахунку компенсації
їй в сумі 2616,46 грн за 22 дні
невикористаної відпустки при
звільненні у квітні 2011 р., а саме
застосування при розрахунку п.3 та п.10
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 №100; при встановленні факту
невірного обчислення заробітної плати
на відпустку змусити НІЕЗ «Переяслав»
виплатити негайно суму недоотриманої
при розрахунку компенсації за 22 дні
невикористаної відпустки з наданням
повідомлення про розмір нарахованої та
виплаченої суми. ОСОБА_1 у цій заяві
також зазначає, що у травні 2012 р. вона
зверталася до позивача з подібною
заявою та незгодою з висновками
ревізії діяльності відповідача,
проведеної у 2011 р. За її зверненням
позивачем у липні 2012 р. проведено
позапланову перевірку відповідача,
проте у ході судового розгляду у 2013 р.
їй стало відомо про можливе порушення
законодавства відповідачем, про що
зазначалося в акті перевірки 2011 року.

Як встановлено судом, на день
надходження до позивача звернення
ОСОБА_1 17.10.2013 позивачем проводилася
ревізія відповідача. Так, відповідно до
плану контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в Київській області
на ІІІ квартал 2013 року на підставі
направлень інспекцією проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» за період з
01.05.2010 по 31.07.2013. За результатами
перевірки складено акт від 23.10.2013
№10-25/74, в якому зазначено результати
перевірки правильності нарахування та
здійснення відповідних виплат
заповідником на користь ОСОБА_1, у тому
числі перевірено й обставини, вказані у
її зверненні, що надійшло до позивача
17.10.2013.

Позивач 05.11.2013 надав відповідь ОСОБА_1
на її звернення, в якій повідомив, що в
ході ревізії, яка завершилася 17.10.2013,
перевірено питання, зазначені у її
зверненні, у тому числі щодо
нарахування та виплати їй компенсації
в сумі 2616,46 грн за 22 дні невикористаної
відпустки у 2011 р., а також про
застосування при розрахунку з нею п.3 та
п.10 постанови Кабінету Міністрів
України від 08.02.1995 №100, при нарахуванні
їй заробітної плати та інших виплат.
Позивачем також вказано, що за
результатами позапланової ревізії
підтверджено правомірність дій
ревізорів, повноту ревізійних дій та
обґрунтованість висновків, зроблених в
акті планової ревізії.

Не погоджуючись з наданою відповіддю
ОСОБА_1 направила Голові ДФІ України
скаргу на бездіяльність посадових осіб
Держфінінспекції в Київській області
від 12.11.2013, у якій зазначила про неповне
дослідження поставлених у її зверненні
питань та вимагала повторно дослідити
застосуванням вимог п.3 та п.10 постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
№100 при обчисленні заробітної плати на
відпустку (компенсації за
невикористану відпустку) стосовно всіх
працівників НІЕЗ «Переяслав» у 2008-2013
роках та застосування цих же норм при
обчисленні їй компенсації за 22 дні
невикористаної відпустки за період
роботи з 21.07.10 по 20.04.11. У зв'язку з цим
позивач направив відповідачу запит від
10.12.2013 №10-24-14-14/11285 про надання
документів, що підтверджують
нарахування ОСОБА_1 заробітної плати та
інших витрат протягом 2008-2013 років.
Відповідач на запит надав відповідь
від 16.12.2013 №702 з додатками, у тому числі
розрахунки відпускних та компенсацій
за невикористану відпустку за період з
липня по листопад 2013 року для
спростування інформації, викладеної
скаржником ОСОБА_1

Позивачем 26.12.2013 надано відповідь
ОСОБА_1 про те, що позивачем ініціюється
питання щодо проведення в
установленому порядку позапланової
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» для
дослідження питань, порушених у її
зверненні.

На вимогу суду позивачем не надано у
повному обсязі документів, які є
підставою для проведення ревізії та
про які зазначено у позові. Зокрема, не
було надано акти попередніх ревізій і
перевірок позивача, а також судових
рішень, про які зазначалося у
листуванні позивача з ОСОБА_1

Як встановлено судом із наданих
відповідачем документів, цим подіям
передувало наступне. Із 04.05.2011 по 20.06.2011
відповідно до плану роботи КРВ в м.
Переяслав-Хмельницький та
Переяслав-Хмельницькому районі на ІІ
квартал 2011 р. позивачем проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Національного
історико-етнографічного заповідника
«Переяслав» за період з 01.09.2010 по 01.05.2011
та окремих питань за період з 01.05.2010 по
01.09.2010. За результатами перевірки
складено акт від 25.06.2011 №26-31/8, в якому
зазначено про встановлення фінансових
порушень, що призвели до матеріальної
шкоди на загальну суму 14027,81 грн. Цим
актом встановлено також і порушення
при нарахуванні та виплаті
відповідачем коштів ОСОБА_1, перевірку
яких здійснено за її заявою до
позивача, у тому числі і з питань
нарахування компенсації за
невикористану відпустку у 2011 р.,
порушень при цьому не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 було ознайомлено з цим актом, за
результатами чого нею 22.05.2012 подано
заяву про неправомірні дії ревізора.

У подальшому на виконання постанови
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду від 22.06.2012
інспекцією з 02.07.2012 по 16.07.2012 проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» за період з
21.07.2010 по 01.05.2011. За результатами
перевірки складено акт від 16.07.2012
№04-08/36, в якому досліджувалось
дотримання законодавства при
нарахуванні та здійсненні виплат
заробітної плати працівникам за час
щорічної основної та додаткових
відпусток; дотримання законодавства
при нарахуванні та виплаті посадових
окладів, надбавок та доплат громадянці
ОСОБА_1, у тому числі заробітної плати
та виплат за період з 21.07.2010 по 01.05.2011, а
також нарахування у 2011 р. компенсації
за 22 дня невикористаної відпустки та
правильності обчислення їй середньої
заробітної плати; дотримання
законодавства при нарахуванні та
виплаті працівникам відповідача
допомоги по тимчасовій
непрацездатності. При перевірці
встановлено порушення п.7 Порядку №1266,
що призвело до недоотримання ОСОБА_1
допомоги по тимчасовій
непрацездатності на загальну суму 1799,60
грн, в тому числі 818 грн - за рахунок
коштів фонду соціального страхування.
Внаслідок допущеного порушення ОСОБА_1
завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 1799,60 грн. Встановлено
недоотримання ОСОБА_1 120,48 грн грошової
компенсації за невикористану
відпустку у 2011 р. Виявлені у ході
ревізії порушення усунуто під час
перевірки, про що зазначено в акті від
16.07.2012.

Згідно з дослідженим судом рішенням
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 19.09.2013 у справі №373/1982/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до Національного
історико-етнографічного заповідника
«Переяслав» про стягнення
недоплаченої компенсації за
невикористану відпустку у розмірі 690,80
грн позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. В обґрунтування позову
ОСОБА_1 посилалась на те, що при
обчисленні сумарного заробітку за
розрахунковий період заповідник
безпідставно не врахував допомогу на
оздоровлення, дві виробничі премії,
винагороду-премію до 8 березня, в
результаті чого їй занижено розмір
середньорічного заробітку і тому не
доплачено вказану у позові суму
грошової компенсації. Судом
встановлено, що дві премії у розмірі 1700
грн та 3900 грн, виплачені ОСОБА_1 у
листопаді та грудні 2010 року, є
виробничими і включив їх у розрахунок
середнього заробітку для нарахування
компенсації за невикористану
відпустку тривалістю 22 календарних
дні. У зв'язку з цим відповідача
зобов'язано судом виплатити на користь
ОСОБА_1 компенсацію за 22 дні
невикористаної відпустки у розмірі 515,46
грн, а у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. При цьому судом
враховувалися норми постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
№100. Ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 23.12.2013 рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду у Київській
області від 19.09.2013 залишено без змін. Ці
судові рішення набрали законної сили.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначається
Законом України від 26.01.1993 №2939-ХІІ «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (далі -
Закон №2939-ХІІ).

Проведення ревізій органами
державного фінансового контролю
визначено в статті 11 Закону №2939-ХІІ.
Так, відповідно до ч.5 ст.11 цього Закону
позаплановою виїзною ревізією
вважається ревізія, яка не передбачена
в планах роботи органу державного
фінансового контролю і проводиться за
наявності хоча б однієї з таких
обставин: підконтрольною установою
подано у встановленому порядку скаргу
про порушення законодавства
посадовими особами органу державного
фінансового контролю під час
проведення планової чи позапланової
виїзної ревізії, в якій міститься
вимога про повне або часткове
скасування результатів відповідної
ревізії; у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від
особи, яка мала правові відносини з
підконтрольною установою, якщо
підконтрольна установа не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державного
фінансового контролю протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту;
проводиться реорганізація (ліквідація)
підконтрольної установи; у разі
надходження доручення щодо проведення
ревізій у підконтрольних установах від
Кабінету Міністрів України, органів
прокуратури, органів доходів і зборів,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, в якому
містяться факти, що свідчать про
порушення підконтрольними установами
законів України, перевірку додержання
яких віднесено законом до компетенції
органів державного фінансового
контролю; у разі, коли вищестоящий
орган державного фінансового контролю
в порядку контролю за достовірністю
висновків нижчестоящого органу
державного фінансового контролю
здійснив перевірку актів ревізії,
складених нижчестоящим органом
державного фінансового контролю, та
виявив їх невідповідність вимогам
законів. Позапланова виїзна ревізія в
цьому випадку може ініціюватися
вищестоящим органом державного
фінансового контролю лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових
осіб нижчестоящого органу державного
фінансового контролю, які проводили
планову або позапланову виїзну ревізію
зазначеної підконтрольної установи,
розпочато службове розслідування або у
випадку повідомлення їм про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення.

Судом встановлено, що позивач просить
отримати дозвіл на проведення
позапланової ревізії на підставі п.2 ч.5
ст.11 цього Закону, а саме - виникнення
потреби у перевірці відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
відносини з підконтрольною установою,
якщо підконтрольна установа не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державного
фінансового контролю протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Аналізуючи приписи цього пункту
Закону, суд зазначає, що ним
передбачено як підставу для проведення
позапланового заходу одночасну
наявність наступних чинників: 1)
виникнення потреби у перевірці
відомостей; 2) ці відомості повинні бути
отримані від особи, яка мала правові
відносини з підконтрольною установою;
3) якщо підконтрольна установа не
надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державного
фінансового контролю протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Дослідженням судом наявності цих
обставин встановлено наступне.

У зверненні ОСОБА_1, на підставі якого
позивач звернувся до суду, заявник
вимагав, зокрема, повторно дослідити
застосуванням вимог п.3 та п.10 постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
№100 при обчисленні заробітної плати на
відпустку (компенсації за
невикористану відпустку) стосовно всіх
працівників НІЕЗ «Переяслав» у 2008-2013
роках. Суд зазначає, що заявником
ОСОБА_1 у зверненні до позивача не
наведено жодного конкретного факту вже
існуючого порушення, а лише
зазначалося про можливість такого
порушення. При цьому суд бере до уваги,
що позивачем у 2011-2013 рр тричі проведено
ревізії відповідача, предметом яких
було дослідження саме тих питань, які
вказано у зверненні ОСОБА_1 Отже,
звернення ОСОБА_1 в цій частині
стосується не перевірки конкретних
відомостей про порушення, а пошуком
можливих порушень за 6 років діяльності
відповідача. При цьому у позивача
відсутні будь-які відомості як про
конкретні факти порушень прав інших
працівників відповідача, так і про те,
що працівники відповідача
уповноважили ОСОБА_1 представляти їх
інтереси та звертатися до позивача для
захисту їх прав.

Відтак, суд зазначає, що з наведених
підстав передбачена цим пунктом Закону
потреба у проведенні позапланової
ревізії відсутня, заявником не надано
відомостей про конкретні порушення,
які підлягають перевірці; крім того, ці
відомості про можливі порушення прав
інших працівників відповідача надано
не цими працівниками, а іншою особою,
яка не має повноважень представляти їх
інтереси. Це означає, що позивачем
неправильно надано оцінку пункту
першому заяви ОСОБА_1 про необхідність
перевірки правильності обчислення
заробітної плати та компенсації за
невикористану відпустку стосовно всіх
працівників НІЕЗ «Переяслав» у 2008-2013
роках, отже у позивача відсутні
підстави для проведення позапланової
ревізії відповідача з цих питань.

Що стосується пункту другого заяви
ОСОБА_1 про необхідність перевірки
правильності обчислення їй
компенсації за 22 дні невикористаної
відпустки за період роботи з 21.07.10 по
20.04.11 з урахуванням постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 №100, які на
думку позивача слід перевірити в ході
позапланової ревізії, то суд зазначає
наступне.

Правильність розрахунку заробітної
плати та компенсації за 22 дні
невикористаної відпустки ОСОБА_1, їх
обґрунтованість та повноту виплат
заявниці були предметом дослідження у
цивільній справі №373/1982/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до Національного
історико-етнографічного заповідника
«Переяслав» про стягнення
недоплаченої компенсації за 22 дні
невикористаної відпустки у розмірі 690,80
грн. Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 19.09.2013 у цій справі позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково,
відповідача зобов'язано виплатити на
користь ОСОБА_1 компенсацію за 22 дні
невикористаної відпустки у розмірі 515,46
грн, у задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. При цьому судом
враховувалися норми постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
№100. Це рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 19.09.2013, яким перевірено розрахунок
середнього заробітку для нарахування
компенсації за 22 дні невикористаної
відпустки, суд дійшов висновку про те,
що у позивача відсутні підстави для
здійснення позапланової ревізії за
пунктом другим заяви ОСОБА_1, оскільки
це питання вже досліджено вказаними
судовими рішеннями.

При цьому суд також бере до уваги, що
саме це питання за зверненням ОСОБА_1
також було досліджено і ревізором
17.10.2013 під час проведення у жовтні 2013 р.
ревізії відповідача, а також те, що
відповідач, як підконтрольна установа,
надав на запит позивача пояснення та їх
документальні підтвердження у
визначений строк, а інші документи для
перевірки цього питання містилися в
матеріалах вищевказаних трьох ревізій
відповідача, проведених позивачем.

Це означає, що у позивача відсутні
підстави для проведення позапланової
ревізії відповідача і з цього питання.

Одночасно, суд бере до уваги наступне.
Згідно з ч.6 ст.11 Закону №2939-ХІІ
позапланова виїзна ревізія може
здійснюватися лише за наявності
підстав для її проведення на підставі
рішення суду. Позапланова ревізія
підконтрольної установи не може
проводитися частіше одного разу на
квартал.

Частиною 8 статті 11 Закону №2939-ХІІ
визначено, що орган державного
фінансового контролю, прокурор або
слідчий, який ініціює проведення
позапланової виїзної ревізії, подає до
суду письмове обґрунтування підстав
такої ревізії та дати її початку і
закінчення, документи, які відповідно
до частин п'ятої і сьомої цієї статті
свідчать про виникнення підстав для
проведення такої ревізії, а також на
вимогу суду - інші відомості.

При цьому суд враховує, що позивачем на
вимогу суду не надано у повному обсязі
документів, які є підставою для
проведення ревізії та про які
зазначено у позові (зокрема, не надано
акти попередніх ревізій і перевірок
позивача, а також судових рішень, про
які зазначалося у листуванні позивача
з ОСОБА_1), чим порушив приписи ч.8 ст.11
цього Закону. Крім того, суд бере до
уваги, що позивачу не було відомо про
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 19.09.2013, що визнав представник
контрольного органу в судовому
засіданні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позивач порушив приписи ч.8
ст.11 цього Закону, не надав суду
обґрунтованих доказів на
підтвердження наявності підстав,
передбачених п.2 ч.5 ст.11 Закону України
№2939, та жодних інших доказів,
визначених у ч.5 ст.11 цього Закону, для
проведення позапланової ревізії
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав». Натомість,
дослідженими судом доказами
спростовано наявність вказаних
позивачем підстав для проведення
позивачем позапланової ревізії
відповідача.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про те, що у позивача відсутні
підстави для отримання дозволу на
проведення позапланової ревізії, тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
31 січня 2014 р.