Справа № 603/388/13-а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 р.
Справа № 876/8886/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:

Запотічного І.І.,

суддів:

Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання:
Нефедовій А.О.,

з участю позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду в
Монастириському районі Тернопільської
області на постанову Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 14 травня 2013 року у справі № 603/388/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі Тернопільської області про
визнання незаконною відмови, щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання та про
зобов'язання здійснювати виплати
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»,-

В С Т А Н О В И В:

15.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління Пенсійного фонду
в Монастириському районі
Тернопільської області про визнання
незаконною відмови, щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання та про зобов'язання
здійснювати перерахунок довічного
грошового утримання відповідно до ст.
129, 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» виходячи із заробітної
плати працюючого судді
місцевого(районного) суду та провести
відповідні виплати з 01.01.2012 року.

Постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 14
травня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано незаконною відмову Управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі Тернопільської області у
перерахуванні ОСОБА_1 щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі Тернопільської області
здійснити перерахунок ОСОБА_1 судді у
відставці Монастириського районного
суду Тернопільської області
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» виходячи із заробітної плати
працюючого судді Монастириського
районного суду Тернопільської області
й провести виплату щомісячного
грошового утримання із 01.01.2012 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі Тернопільської області
оскаржило її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, та з наведених у ній
підстав, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти апеляційної скарги, просив
оскаржувану постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач (апелянт) будучи
повідомленим про час та місце розгляду
справи явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, що відповідно до ч. 4 ст. 196
КАС України не перешкоджає розгляду
справи без їхньої участі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Верховної Ради України від
23 грудня 2010 р. № 2866-VI відповідно до п.9 ч.5
статті 126 Конституції України та ст.ст.
15, 43 Закону України «Про статус суддів»
позивач був звільнений з посади судді у
відставку, у зв'язку з поданням заяви
про відставку. Дані обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи копією трудової книжки та
копією посвідчення судді у відставці №
МЗ-03470.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області і отримує щомісячне довічне
грошове утримання, яке було
встановлене у редакції Закону України
«Про статус суддів».

З 01.01.2012 року змінилася система оплати
праці суддів. Зокрема статтею 129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» в редакції від 01.01.2012 року було
визначено вид, склад, розмір
суддівської винагороди, яка
складається з грошового утримання, яке
включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

У зв'язку з чим, 26 жовтня 2012р. позивач
звернувся до відповідача з заявою про
проведення перерахунку довічного
грошового утримання відповідно до
нової системи оплати праці суддів
згідно зі 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та на
підставі довідки, виданої
Територіальним Управлінням Державної
судової адміністрації України у
Тернопільській області. Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області своїм рішенням 05.12.2012 року
відмовило позивачу в проведенні
зазначеного вище перерахунку. При
цьому відповідач зазначив, що
перерахунок даного грошового
утримання можливий лише для суддів
Конституційного Суду України.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
такі дії відповідача є неправомірними
з наступних підстав.

Згідно ст. 126 Конституції України,
незалежність і недоторканість суддів
гарантуються Конституцією України і
законами України. Матеріальне
забезпечення суддів, в тому числі
суддів у відставці, та гарантії їх
соціального захисту є одним із
складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст.
58 Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Одним зі складових правового статусу
професійного судді є право на
відставку, а також право судді у
відставці отримувати щомісячне
довічне грошове утримання.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Частиною 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» в
редакції від 07 липня 2010 року
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. 3а кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більш
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Судом встановлено, що відставка
позивача до цього часу не припинялася,
тобто правовідносини його статусу
судді у відставці продовжуються.

З 01 жовтня 2011 року положення ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» були викладені в
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. При цьому,
нормативному терміну про дію положення
про виплату довічного грошового
утримання судді у відставці у
процентному відношенні до грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, у відповідності до
зміненої норми закону, немає.

На підставі викладеного аналізу,
апеляційний суд приходить до висновку,
що з урахуванням принципів
призначення, отримання та виплати
щомісячного довічного грошового
утримання, передбачених у попередніх
редакція Закону, дія положень ч.3 ст.138
Закону в редакції від 08.07.2011 року по
суті та змісту підлягає застосуванню
до розглянутих правовідносин позивача,
до його права на отримання щомісячного
довічного грошового утримання у
процентному відношенні до грошового
утримання суддів, працюючих на
відповідних посадах на сьогодення.

З аналізу наведених вище положень
вбачається, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Згідно з довідкою Територіального
Управління Державної судової
адміністрації України у
Тернопільській області № 757/03/12 від
29.10.2012 р. заробітна плата для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці становить:
за 2012 р. - 8584,00 грн.

За змістом ст. 17 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно п.6 рішення Ради Суддів України
№18 від 23 березня 2012 року за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, слід вважати наявним у них
таке право відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів». При цьому
слід запровадити порядок на рівні
Державної судової адміністрації
України та Пенсійного фонду України, за
яким під грошовим утриманням судді,
який працює на відповідній посаді, слід
вважати єдиний рівень по державі для
суддів відповідної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо неправомірності
дій відповідача щодо відмови позивачу
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання та зобов'язання
відповідача провести позивачу такий
перерахунок з 01 січня 2012 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують,
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. 160, ч.3 ст. 167, ст.ст. 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 14 травня 2013
року у справі № 603/388/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський