Справа № 826/15166/13-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря
Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства «Київмлин» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Київмлин» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24.10.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
17.05.2013 року № та №.

Свої вимоги мотивував тим, що
податковим органом неправомірно
занижено суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток та зменшено розмір
від'ємного значення р.19 декларації та
від'ємного значення р.24 декларації з
податку на додану вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.10.2013 року позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

В засідання з'явилися учасники процесу.

Представник апелянта наполягав на
задоволенні апеляційної скарги,
представник відповідача просив
залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України - за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, так як позивачем не
підтверджено фактичне здійснення
постачання, приймання-передачі та
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей по договірним
взаємовідносинам з вказаними
контрагентами.

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у Подільському районі м. Києва ДПС
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ВАТ «Київмлин» з
питань дотримання податкового
законодавства по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «Саноіл Торг»
() відповідно до
постанови слідчого СВ ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС Зінчук
І.М. від 08.04.2013 року за період з 01.01.2010р.
по 01.04.2013р.

З результатами перевірки складено акт
від 19.04.2013р. №1399/22-409/30523267, яким
встановлено порушення позивачем пп.
14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 137.1 ст. 137, п.
138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1
ст. 185 ПК України, в результаті чого
занижено податок на прибуток, на
загальну суму 1 680 331грн., у тому числі по
періодам за І квартал 2012 року на
загальну суму 1 680 331грн. та п. 198.2, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого
завищено від'ємне значення податку на
додану вартість на загальну суму 1 600
316грн. у тому числі по періодам за
квітень 2012 року у розмірі 1 600 316грн.

На підставі акту перевірки, 17.05.2013 року
прийняті податкові повідомлення -
рішення №, яким позивачу
визначене заниження податку на
прибуток у розмірі 2 520 497грн., в тому
числі основний платіж - 1 680 331грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 849 166грн. та
№, яким зменшено розмір
від'ємного значення ряд. 19 декларації
та від'ємного значення ряд. 24
декларації з податку на додану
вартість у розмірі 1 600 316грн., в тому
числі основний платіж 1 600 316грн.

В порядку адміністративного
оскарження прийняті податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарги - без задоволення.

Встановлено, що між позивачем
(Покупець) та ТОВ «Саноіл Торг»
(Продавець) укладено договір
купівлі-продажу № 09-12-11 від 09.12.2011р.
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця продукцію та матеріали, а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його. Найменування,
асортимент, кількість та вартість
товару визначається сторонами у
Специфікаціях, які є невід'ємними
додатками до даного договору.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Саноіл Торг» оформлені:
Специфікації №1 від 20.02.2012р., №2 від
29.02.2012р.; акти приймання-передачі №1 від
20.02.2012р., №1/1 від 21.02.2012р., №2 від 29.02.2012р.;
видаткові накладні №РН-0000108 від
20.02.2012р., №РН-0000109 від 21.02.2012р, №РН-0000138
від 29.02.2012р.; податкові накладні №152 від
29.02.2012р., №123 від 21.02.2012р., №122 від 20.02.2012р.

Оплата здійснена шляхом
безготівкового перерахування коштів,
що підтверджується платіжними
дорученнями №1793 від 05.04.2012р., №2058 від
19.04.2012р., №2960 від 29.05.2012р., №419 від 14.06.2012р.

За результатом господарських операцій
з поставки між позивачем та ТОВ «Саноіл
Торг» складено акт звірки взаємних
розрахунків станом на 01.07.2012 року, яким
підтверджується відсутність
заборгованості між сторонами.

Реальність господарських відносин
також підтверджують подані ТОВ «Саноіл
Торг» копії договорів поставки, акти
приймання-передачі, видаткові
накладні, ТТН, що підтверджують
наявність олії соняшникової у ТОВ
«Саноіл Торг» протягом першого
кварталу 2012 року, докази підтвердження
знаходження олії на терміналі ТОВ
"Евері" (договори зберігання, перевалки,
та ін. послуг).

Також, між позивачем (Комітент) та ТОВ
«Югекотоп» (Комісіонер) укладений
договір комісії № 0912О від 09.12.2011р.,
відповідно до умов якого Комісіонер
зобов'язується від власного імені і за
рахунок Комітента за винагороду
проводити одну або декілька
зовнішньоекономічних операцій по
продажу товару, найменуванню,
кількості, ціна якого визначається в
Додатку до даного договору. Комісіонер
зобов'язаний від свого імені укладати
експортні контракти з покупцями
товару.

Відповідно до додатку №1 від 20.02.2012р. до
Договору комісії №0912О позивач мав
передати на комісію ТОВ «Югекотоп» для
подальшого експорту 646,5 т. української
нерафінованої соняшникової олії за
ціною не менша 989,50 долів США (7094,42 грн.)
за 1т. всього на суму 639 711,75 доларів США (5
110 209,37 грн.). Умови передачі товару на
комісію: в ємностях EXW (Франко завод ТОВ
«Евері») для подальшої реалізації на
експорт на умовах FOB - порт Миколаїв
(причал №3).

Передача у розпорядження ТОВ
«Югекотоп» обумовленого у додатку №1
від 20.02.2012р. обсягу відбувалась на
підставі акту про приймання товару за
кількістю та якістю №1 від 20.02.2012р.
відносно 500т. нерафінованої
соняшникової олії та акту про
приймання товару за кількістю та
якістю №1/1 від 21.02.2012р. відносно 146,5т.
соняшникової олії (всього 646,5т.).

Відповідно до додатку №2 від 29.02.2012р. до
договору комісії №0912О позивач мав
передати на комісію ТОВ «Югекотоп» для
подальшого експорту 374,850т. української
нерафінованої соняшникової олії за
ціною не менше 1023 доларів США (8170,39грн.)
за 1т. всього на суму 383 471,55 доларів США (3
062 672,23грн.). Умови передачі товару на
комісію в ємностях EXW (Франко завод ТОВ
«Евері») для подальшої реалізації на
експорт на умовах FOB - порт Миколаїв
(причал №3).

Передача у розпорядження ТОВ
«Югекотоп» обумовленого у додатку №2
від 29.02.2012р. товару на комісію
відбувалася на підставі акту про
приймання товару за кількістю та
якістю №2 від 29.02.2012р. від 29.02.2012р.
складеного між позивачем та ТОВ
«Югекотоп» відносно 374,85т.
нерафінованої соняшникової олії.

ТОВ «Югекотоп» перерахувало позивачу
виручку, отриману від Фірми "OREXIM LIMITED" ,
про що свідчить банківські виписки від
06.04.2012 року та від 18.04.2012 року.

За комісійні послуги позивач
розрахувався з ТОВ «Югекотоп» в
повному обсязі відповідно до платіжних
доручень від 17.05.2012 року №2642 та №2643, від
29.05.2012 року № 2961, від 14.06.2012 року №418.

Від операцій з придбання у ТОВ «Саноіл
Торг» товару та подальшого експорту із
залученням комісіонера ПрАТ "Київмлин"
отримало прибуток у сумі 76215,24 грн., з
якого сплачено відповідний податок на
прибуток.

В подальшому, між контрагентом
позивача ТОВ «Саноіл Торг» (Покупець)
та ТОВ «Інфініті» (Постачальник)
укладено договір поставки №25/8-М від
01.08.2011р. згідно умов якого Постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність Покупцю олію соняшникову
нерафіновану, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар, в порядку та на умовах,
визначених в цьому договорі. Кількість,
ціна за одиницю, якість товару, а також
порядок та строки поставки
визначаються в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору.

В матеріалах справи містяться
специфікації №127 від 02.02.2012р., №128 від
15.02.2012р., №129 від 15.02.2012р., №130 від 20.02.2012р.

Товар придбаний контрагентом ТОВ
«Саноіл Торг» поставлявся ТОВ
«Інфініті» та розвантажувався в пункті
терміналу ТОВ «Евері», що
підтверджується товарно-транспортними
накладними №0591730, №651994, №651869, №0591675 від
13.02.2012р., №547684, №547614, №547686, №0591581, №547606,
№547613, №547836, №547685 від 16.02.2012р., №849888,
№547840, №547839, №547838, №859658, №547617, №547813,
№547803, №871431 від 17.02.2012р., №857200, №651974,
№849827 від 18.02.2012р., №651996, №547730, №651997,
№857146, №574700, №547728 від 19.02.2012р., №849889,
№547988, №839311, №547987, №833127, №839126 від
20.02.2012р. та реєстром ТТН на отримання
соняшникової олії ПАТ «Київмлин» від
постачальника ТОВ «Інфініті».

ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС
отримано лист ДПС України №157-3 від
08.04.2013р. згідно якого контрагенти
позивача фактично не мали можливості
здійснювати постачання насіння
соняшнику на адресу ТОВ «Інфініті»,
оскільки не мали можливості самостійно
виростити (посіяти, обробити та
зібрати) соняшник за відсутності
власних чи орендованих земельних
ділянок та спеціальної техніки.

ТОВ «Інфініті» фактично не могло
здійснювати діяльність з виробництва
олії соняшникової та макухи
соняшникової, а також у зв'язку з
відсутністю основних засобів на
підприємстві не могло надавати послуги
по зберіганню вказаної продукції, тому
умови продажу у ТОВ «Інфініті»
відсутні.

На думку податкового органу
господарські операції за спірний
період не підтверджуються з урахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
даних господарських операцій.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
визначено, що витрати це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку не враховуються
при визначенні оподаткованого
прибутку.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкова накладна є підставою для
визначення сум податкового кредиту,
оскільки підтверджує одну з подій, що
її здійснено покупцем: чи то оплату
покупцем товару чи отримання товару
від продавця, що є підставою для
виникнення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
які відповідно до законодавства
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, наприклад,
виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
для визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість. Якщо
відомості, які містяться в таких
документах, не відповідають дійсності,
зокрема, у випадку не здійснення самих
операцій.

Відповідно до листа ВАСУ від 02.06.2011
року, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясувати, зокрема, рух
активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

На підтвердження господарських
відносин позивачем надано акти
приймання-передачі, податкові та
видаткові накладні, платіжні доручення
а також акти приймання-передачі товару.

Видаткова накладна та акт
приймання-передачі товару є
самостійними первинними документами,
які відповідно фіксують факти
здійснення господарських операції з
відпуску товару і передачі товару від
продавця до покупця.

На час здійснення господарських
правовідносин контрагенти позивача
були зареєстровані в органах ДПС
України платниками податків,
платниками податку на додану вартість,
установчі та реєстраційні документи
були діючими.

Договори укладені між позивачем та
контрагентами є дійсними, судом
недійсними не визнавалися.

Колегія критично відноситься до
пояснень представника відповідача в
частині того, що спірні договори
поставки не містять необхідних
атрибутів, а саме кількості товару,
ознак якості товару, через що
представник відповідача вважає, що
дані угоди є безтоварними. Так як
згідно матеріалів справи, додатками до
спірних договорів є інші документи, в
яких відображені вказані необхідні
атрибути.

Щодо посилання апелянта на фіктивність
укладеного договору, оскільки відсутні
документи на транспортне перевезення
обумовленого вказаним договором
товару, колегія суддів зазначає, що
товарно-транспортні накладні відсутні,
оскільки передача олії здійснювалась
без її переміщення.

Крім того, правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні не
встановлюють правил податкового
обліку валових витрат платників
податку, а лише встановлюють права,
обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно - матеріальних
цінностей.

Вищевикладене у сукупності
підтверджує наявність підстав для
задоволення позовних вимог та
скасування прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

Таким чином, апелянтом надано вагомі
докази на підтвердження вимог
апеляційної скарги, а висновки суду
першої інстанції є такими, що не
відповідають вимогам закону і
спростовуються доводами апеляційної
скарги.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що апеляційна
підлягає задоволенню, а позовні вимоги
- задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Київмлин» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24.10.2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства «Київмлин» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24.10.2013 року - скасувати
та прийняти нову.

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Київмлин» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва Державної
податкової служби від 17.05.2013 року №
0 та №0.

Стягнути з Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на користь Приватного
акціонерного товариства «Київмлин»
судові витрати у сумі 2294,00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, тобто з
28.01.2014 року, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови
виготовлено 28.01.2014 року.

Головуючий суддя

Кузьменко В. В.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.