Справа № 219/7757/13-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Погрібна Н.М.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
справа №219/7757/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий Василенко Л.А., суддів:
Гімона М.М., Карпушової О.В.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 9 грудня 2013 року у справі № 219/7757/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 - звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області (далі
УПСЗН Артемівської міської ради), в
якому просив визнати неправомірною
відмову УПСЗН Артемівської міської
ради в виплаті різниці компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
якій встановлено інвалідність вищої
групи, інвалідам внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі 15
мінімальних заробітних плат, згідно ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як інваліду 2 групи;
стягнути з відповідача різницю у
компенсації в сумі 14400 грн. (а. с. 1-3).

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 9 грудня 2013 року у задоволені позову
ОСОБА_2 до УПСЗН Артемівської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок разової
грошової компенсації та стягнення
недоотриманої грошової компенсації
відмовлено (а. с. 17-20).

Позивач не погодився з вказаною
постановою суду першої інстанції і
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги (а. с. 23, 24).

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснено в письмовому провадженні за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів вивчила матеріали
справи, доводи апеляційної скарги і
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 відноситься до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Позивачу з 15.04.2013 року встановлена 2
група інвалідності безстроково, у
зв'язку з виконанням обов'язків
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується копією довідки
МСЕК серія 10ААб № 386561 від 15.04.2013, копією
посвідчення серія НОМЕР_1 с від 15.09.2010
року та копією посвідчення серія
НОМЕР_2 від. 17.04.2013 року (а. с. 5).

06.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача з приводу виплати
одноразової компенсації в зв'язку з
встановленням йому вищої групи
інвалідності - другої в розмірі
п'ятнадцяти мінімальних заробітних
плат.

УПСЗН Артемівської міської ради надав
позивачеві відповідь № 08/2464 від 29.08.2013
року щодо суми виплат одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
АЕС, а саме, що згідно Закону України
про Державний бюджет України на
відповідний рік Кабінету Міністрів
України надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які за
законодавством визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Таму відповідно до Постанови КМУ № 836
від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на підставі заяви позивача від 14.08.2013
року різниця у компенсаціях між другою
та третьою групами інвалідності
становить 94 грн. 80 коп., яка нарахована
та буде виплачена при надходженні
коштів (а. с. 6).

Встановлені обставини у справі
підтверджені матеріалами справи і не є
спірними.

Спірним у справі є правомірність дій
відповідача щодо нарахування різниці у
компенсаціях в зв'язку з встановленням
позивачу вищої групи інвалідності -
другою, не у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат згідно ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України у абсолютній сумі,
яка є значно меншою ніж у статті 48
зазначеного спеціального Закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що вимоги позивача не ґрунтуються
на вимогах закону, а тому є такими, що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджує такий
висновок суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частиною першою статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№796-ХП ( далі Закон №796) передбачено, що
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам І групи - 60
мінімальних заробітних плат; інвалідам
II групи - 45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат. У разі встановлення
інвалідності вищої групи інвалідам
виплачується різниця у компенсаціях.

В той же час, відповідно до ч. 4
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012, № 5515-VI, зокрема
встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

При встановленні позивачеві 2 групи
інвалідності відповідачем нарахована
різниця між одноразовими
компенсаціями в розмірі 94,8 грн. При
визначенні розміру компенсації
відповідач керувався розмірами,
встановленими Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
(284,4 грн. (друга група) - 189,6 грн. (третя
група) = 94,8 грн.).

Пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного
Суду України від 13.01.2012 року № 3-рп/2012
вирішено, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, вимоги позивача здійснити
виплату різниці компенсації при
встановленні вищої групи інвалідності
відповідно до ст.48 Закону №796 у розмірі
15 мінімальних заробітних плат ( різниця
компенсації між третьою та другою
групами інвалідності) в 2013 році без
урахування вимог Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік», не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства, оскільки виплата такої
компенсації в 2013 році здійснюється в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України.

Слід зазначити, що в описовій та
мотивувальній частині постанови суд
першої інстанції допустив описку, а
саме, декілька разів зазначив, що
позивачеві встановлена перша група
інвалідності, при тому що позивач був
інвалідом третьої групи і йому
присвоєна вища група інвалідності -
друга. Але допущена описка в описовій
та мотивувальній частинах постанови
суду не призвела до неправильного
вирішення справи, і відповідно до ч.2
ст.200 КАС України не може бути скасовано
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань. Крім того,
відповідно до ст.169 КАС України, суд
першої інстанції може з власної
ініціативи або за заявою особи, що
брала участь у справі, чи іншої
заінтересованої особи виправити
допущені у судовому рішенні цього суду
описки, очевидні арифметичні помилки
незалежно від того, набрало судове
рішення законної сили чи ні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно вирішив спір за суттю
позовних вимог, і доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, підстави для
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1,
ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 9 грудня 2013 року у справі № 219/7757/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
Л.А. Василенко

М.М. Гімон

О.В. Карпушова