Справа № 2а-2394/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/800/36079/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання дій
відповідача протиправними,
зобов'язання відповідача до вчинення
певних дій,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулась із
позовом про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити недоотриману
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
грудня 2010 року.
Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від 10
листопада 2011 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.
Постановою Одеського апеляційного
суду від 11 червня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці щодо відмови перерахувати та
виплатити державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 11 березня 2011 року по 10 вересня 2011
року з урахуванням проведених виплат.
Позовні вимоги за період з 17 грудня 2010
року по 10 березня 2011 року включно
залишено без розгляду.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4 просить переглянути
рішення апеляційного суду в частині
залишення позовних вимог без
задоволення з 11 вересня 2011 року по 17
грудня 2013 року, скасувати його та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Заслухавши
доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.
Під час
розгляду справи судами попередніх
інстанцій встановлено наступне.
Позивачка має дитину ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1
перебуває на обліку в Управлінні праці
як отримувач соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Отже, спірні правовідносини, що виникли
між сторонами, регламентуються
Законами України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»(далі Закон №2240-III), «Про
державну допомогу сім`ям з дітьми»
(далі Закон №2811-ХII) та іншими Законами і
нормативними актами, що регулюють
порядок та розміри виплат такої
допомоги.
Позивач
звернулась з позовом про перерахунок
державної допомоги за весь час, з якого
її було призначено.

Відповідно до частини другої статті ст.
99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.
Висновок
суду апеляційної інстанції про
звернення позивача з пропуском строку
звернення до суду за захистом своїх
прав за період до 10 березня 2011 року, що є
підставою для залишення позову без
розгляду за вказаний період,
ґрунтується на правильному
застосуванні ст.ст. 99, 100 КАС України.
Що
стосується решти доводів касаційної
скарги, то колегія суддів враховує
наступне.
Статтею 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» установлено, що у 2010
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.
В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2010
рік» не визнано неконституційним та не
скасовано, у 2010р. допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 Постанови КМУ №1751
від 27.12.2001р. «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми».

Законом України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» та іншими законами не
встановлювався на 2011р. інший, ніж у
Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а відповідні Закони про
бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та
2010 роках.

Оскільки у справі, що
розглядається, суд апеляційної
інстанції встановив, що спір виник щодо
виплати допомоги з березня 2011 року
особі, яка не застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
Закону (яким є Закон № 2811-ХІІ),
відповідно до статті 15 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

В той же час, вимоги позивача про
перерахунок державної допомоги на
майбутнє та зобов'язання відповідача
здійснювати виплату до досягнення
ОСОБА_5 трирічного віку задоволенню не
підлягають, оскільки, відповідно до ст.
2 КАС України, суд захищає лише
порушені, невизнані або оспорюванні
права, свободи та інтереси учасників
адміністративних правовідносин. Отже,
суд має можливість дати оцінку діям
відповідача виключно до дати звернення
позивача до суду з відповідним позовом,
тобто до 12 вересня 2011 року.

Доводи касаційної
скарги встановлених обставин справи та
висновків судів першої та апеляційної
інстанції не спростовують та не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст.220, 222, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянуто Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець