Справа № 813/9203/13-а
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про закриття провадження у справі
№ 813/9203/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Сільник
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Кожушко В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Львівського обласного центру
медико-соціальної експертизи МСЕК №2
про визнання протиправними дій та
зобов'язання до вчинення дій, -
ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
вищезазначеним позовом до Львівського
обласного центру медико-соціальної
експертизи МСЕК №2.
В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали.
Просили позов задовольнити.
Відповідач проти позову заперечив,
подав письмові заперечення.
В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що Львівський
обласний центр медико-соціальної
експертизи не є суб'єктом владних
повноважень по відношенню до ОСОБА_1 у
відносинах щодо розгляду його заяви
від 18.11.2013 року.
При прийнятті рішення суд виходить з
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Згідно з інформаційним листом
Верховного суду України від 26.12.2005 року
№ 3.2.-2005, справою адміністративної
юрисдикції може бути спір, який виник
між кількома суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у конкретних
правових відносинах, у яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений
владно керувати поведінкою іншого
суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно
зобов'язаний виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.
Відповідно до пункту 2 інформаційного
листа єдиною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення ним владних
управлінських функцій і при цьому ці
функції повинні здійснюватись ним саме
у тих правовідносинах, у яких виник
Відповідно до частини 2 статті 4 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.
Згідно з пунктом 1 статті 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладення та виконання
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках встановлених
законом; спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.
Суб'єктом владних повноважень, згідно з
пунктом 7 частини 1 статті 3 КАСУ, є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Спір, що виник, повинен бути саме з
приводу публічно - правових відносин, у
якому позивач вважає, що відповідач
порушив його права, свободи чи
інтереси, зокрема, перешкоджає
реалізувати надані йому законом права
У тому випадку, якщо суб'єкт (у тому
числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова і службова особа) у спірних
відносинах не здійснює владні
управлінські функції щодо іншого
суб'єкта, який є учасником спору, такий
спір не має встановлених нормами КАС
України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і не повинен вирішуватися
адміністративним судом.
Відповідно до пункту 15 Постанови
пленуму Вищого адміністративного суду
України № 8 від 20.05.2013 року
Медико-соціальну експертизу
відповідно до абзацу 1 пункту 4
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 грудня
2009 року № 1317, проводять
медико-соціальні експертні комісії
(далі - комісії), з яких утворюються в
установленому порядку центри (бюро), що
належать до закладів охорони здоров'я
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій. Комісії
перебувають у віданні Міністерства
охорони здоров'я України і утворюються
за таким територіальним принципом:
Кримська республіканська; обласні;
центральні міські у мм. Києві та
Севастополі; міські, міжрайонні,
районні комісії (абзац третій пункту 4
згаданого Положення). Абзац 4 пункту 10
цього Положення визначає, що комісія
складається з представників
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства соціальної політики
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, а також
військово-медичної служби Служби
безпеки України та військово-медичного
підрозділу Служби зовнішньої розвідки
у разі розгляду медичних справ
стосовно потерпілих на виробництві чи
військовослужбовців Служби безпеки
України або Служби зовнішньої
розвідки. У проведенні
медико-соціальної експертизи беруть
участь також представники Пенсійного
фонду України, органів державної
служби зайнятості та, у разі потреби,
працівники науково-педагогічної та
соціальної сфери. Відповідно до
частини 3 статті 8 Закону України від 6
жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію
інвалідів в Україні» рішення
медико-соціальних експертних комісій є
обов'язковими для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями,
реабілітаційними установами незалежно
від типу і форми власності. Таким чином,
рішення медико-соціальних експертних
комісій спрямовані на забезпечення
реалізації державної політики у сфері
реабілітації інвалідів, створення
правових, економічних, політичних,
соціально-побутових і
соціально-психологічних умов для
задоволення їхніх потреб у відновленні
здоров'я, матеріальному забезпеченні,
посильній трудовій та громадській
діяльності, а тому вони мають публічний
характер та підлягають оскарженню в
порядку адміністративного
судочинства.

Однак, позивач звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Львівського обласного центру
медико-соціальної експертизи МСЕК №2
та не оскаржує рішення
медико-соціальної експертної комісії.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що він не погоджується з
діями відповідача щодо відмови у
задоволенні заяви від 18.11.2013 року в
частинах перекваліфікації його
захворювання з інваліда загального
захворювання на інваліда з дитинства
та переогляду рішення щодо
встановлення групи інвалідності без
строку переогляду. Вказано, що позивач
18.11.2013 року звернувся до відповідача з
проханням перекваліфікувати
захворювання позивача з інваліда
загального захворювання на інваліда з
дитинства і встановити йому групу
інвалідності без строку переогляду.
Проте, відповідачем надано відповідь,
що для більш повної та конкретної
відповіді про причину інвалідності
необхідно надати копію військового
квитка та медичні документи для
встановлення діагнозу до 16-18 річного
віку.

З викладеного вбачається, що рішення
про задоволення чи відмову у
задоволенні заяви позивача
відповідачем не приймалося.

Предметом даного спору, як зазначає
позивач, є неналежний розгляд заяви
ОСОБА_1 від 18.11.2013 року, неналежна
відповідь відповідача на неї та
повідомлені у відповіді обставини.

З матеріалів справи судом встановлено,
що Львівський обласний Центр
медико-соціальної експертизи
створений 01.10.1992 року на основі
медико-соціальних експертних комісій
області згідно розпорядження
представника Президента України у
Львівській області від 18.06.1992 року за №
164. Львівський обласний Центр МСЕ є
державним медичним закладом, що
здійснює медико-соціальну експертизу
населення, сприяє проведенню
ефективних заходів щодо профілактики
інвалідності, реабілітації інвалідів,
пристосуванню їх до суспільного життя.
Львівський обласний Центр МСЕ очолює
головний лікар-головний експерт
області по МСЕ. Львівський обласний
Центр МСЕ є юридичною особою, має
печатку із зображенням державного
гербу України і штамп із своїм
найменуванням. (Розділ І Положення про
Львівський обласний Центр МСЕ,
затвердженого 10.10.2011 року Начальником
Головного управління охорони здоров'я
Львівської обласної державної
адміністрації).

Відповідно до пункту 1.8 розділу 1
Статуту комунального закладу
Львівської обласної ради «Львівський
обласний Центр медико-соціальної
експертизи» Центр є неприбутковим
закладом, фінансування його
здійснюється за рахунок обласного
бюджету.

Пунктом 3.3 розділу 3 цього Статуту
передбачено, що Центр забезпечує
діяльність медико-соціальних
експертних комісій, які відповідно до
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
перебувають у віданні Міністерства
охорони здоров'я України і проводять
свою роботу за територіальним
принципом. Медико-соціальна експертиза
організовується Центром в межах
адміністративно-територіальних
одиниць області і м. Львова через
підпорядковані йому базові структурні
підрозділи - медико-соціальні
експертні комісії, які є органами, що
здійснюють медико-соціальну
експертизу.

Згідно з пунктом 10 роз'яснень пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які викладені у постанові від
01.03.2013 року № 3 справи про оскарження
рішень медико-соціальної експертної
комісії, повідомлень медичних установ
і актів розслідування нещасних
випадків й хронічних професійних
захворювань підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства,
оскільки спір стосується здоров'я
фізичної особи, що є її особистим
немайновим правом, захист якого
здійснюється, зокрема, за нормами
цивільного законодавства (стаття 275 ЦК),
або виникають із трудових
правовідносин, а вказана комісія, хоча
згідно з пунктом 4 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2009 року
№ 1317, перебуває у віданні Міністерства
охорони здоров'я України, проте
відповідно до встановленого переліку
прав і обов'язків (пункти 11 - 14
Положення) не здійснює владних
управлінських функцій, а спір не
стосується господарської діяльності
юридичних осіб.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач не врахував, що Львівський
обласний Центр МСЕ, як медична
установа, не є суб'єктом владних
повноважень, який здійснює щодо
позивача владну управлінську функцію у
даних правовідносинах, а визначений
позивачем предмет спору виходить за
межі адміністративної юстиції.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Оскільки підстави позову випливають зі
спірних правовідносин, що мають
цивільно-правовий характер, і він не
пов'язаний безпосередньо зі
здійсненням владних управлінських
повноважень, цей спір не відноситься до
компетенції судів адміністративної
юрисдикції та не може ними
розглядатися. Позов ОСОБА_1 спрямований
на захист його суб'єктивного права і не
пов'язаний з оскарженням дій та рішень
суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція щодо статусу у
таких відносинах обласного центру МСЕ
по відношенню до особи, викладена в
ухвалі Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
23.12.2009 року по справі № 6-20200св09.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що спір, який виник між
сторонами, не є адміністративним, такий
спір належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 КАС України суд закриває провадження
у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства. Таким
чином, провадження у справі слід
закрити.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
закриття провадження у справі, тому
судовий збір в сумі 68,82 грн., сплачений
згідно квитанції №30 від 09.12.2013 року та
квитанції № 51 від 11.12.2013 року, підлягає
поверненню ОСОБА_1.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Львівського обласного центру
медико-соціальної експертизи МСЕК №2
про визнання протиправними дій та
зобов'язання до вчинення дій
закрити.

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судовий збір
в сумі 68,82 грн., сплачений згідно
квитанції №30 від 09.12.2013 року та
квитанції № 51 від 11.12.2013 року.

Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про закриття
провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і
строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 31
січня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська