Справа № 2а/2570/2123/2011
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Лан" на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 13
травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Лан" до Відділу державної виконавчої
служби Талалаївського районного
управління юстиції Чернігівської
області, начальника Відділу державної
виконавчої служби Талалаївського
районного управління юстиції
Чернігівської області Галицького О.М.,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Лан" звернувся до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Талалаївського районного управління
юстиції Чернігівської області,
начальника Відділу державної
виконавчої служби Талалаївського
районного управління юстиції
Чернігівської області Галицького О.М.,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 01 квітня 2011 року ВП № 24757514.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2011
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Лан" звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняте нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Талалаївського районного
суду Чернігівської області від 10
листопада 2010 року позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано недійсними рішення
та протоколи зборів співвласників від
20 листопада 2007 року. Зобов'язано ОСОБА_2
повернути співвласникам майно, що було
передано на виконання недійсних
правочинів.

24 січня 2011 року Апеляційним судом
Чернігівської області рішення
Талалаївського районного суду
Чернігівської області від 10 листопада
2010 року змінено. Викладено його частину
в наступній редакції: позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним
рішення майнової комісії з організації
вирішення майнових питань, що
виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки від 20
листопада 2007 року. Визнано недійсним
рішення зборів співвласників майна, що
належить їм на праві спільної
часткової власності від 24 листопада 2007
року. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути
співвласникам майна, що належить їм на
праві спільної часткової власності (в
особі уповноваженого ОСОБА_3, що діє на
підставі доручень) отримане ним майно
на загальну суму 319222,00 грн., згідно
додатку № 1 до протоколу № 2 засідання
майнової комісії з організації
вирішення майнових питань, що
виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки від 20
листопада 2007 року.

Талалаївським районним судом
Чернігівської області було видано
виконавчий лист № 2-932/10 від 14 лютого 2011
року, де боржником зазначено Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Лан» в особі ОСОБА_2.

Начальником відділу державної
виконавчої служби Талалаївського
районного управління юстиції
Галицьким О.М. 25 лютого 2011 року прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надано боржнику строк
для добровільного виконання рішення
суду протягом 7 днів з дня отримання
даної постанови.

Вказана постанова про відкриття
виконавчого провадження від 25 лютого
2011 року була оскаржена ОСОБА_2 до
Талалаївського районного суду
Чернігівської області.

За результатами розгляду даної
постанови винесена ухвала від 06 лютого
2011 року, якою скаргу ОСОБА_2 залишено
без задоволення за безпідставністю.

У зв'язку з невиконанням рішення суду,
начальником відділу державної
виконавчої служби Талалаївського
районного управління юстиції
Галицьким О.М. 01 квітня 2011 року винесена
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
та вважаючи її протиправною, позивач
звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції посилався
на те, що відповідачем при винесенні
оскаржуваної постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору дотримано
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження».

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно абз. 1 та 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», сторонами
у виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, яка зобов'язана за
рішенням вчинити певні дії (передати
майно, виконати інші обов'язки,
передбачені рішенням) або утриматися
від їх вчинення.

Відповідно до п. 3.6.5 Інструкції про
вчинення виконавчих дій, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 15 грудня 1999 року N 74/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158, у разі,
якщо після винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
буде встановлено невідповідність
виконавчого документа вимогам пункту 3
частини першої статті 19 Закону,
державний виконавець відкладає
проведення виконавчих дій у порядку,
установленому статтею 32 Закону, та
негайно повідомляє стягувачу про
необхідність звернутися до суду чи
іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, про
приведення виконавчого документа у
відповідність до вимог чинного
законодавства. У разі усунення
обставин, що стали підставою для
відкладення проведення виконавчих дій,
державний виконавець продовжує
виконання рішення у порядку,
установленому Законом. Якщо зазначені
обставини до закінчення строку
відкладення проведення виконавчих дій
стягувачем не усунено, державний
виконавець звертається з поданням до
начальника органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований, для
прийняття рішення відповідно до вимог
Закону.

У разі виявлення невідповідності
виконавчого документа вимогам пункту 3
частини першої статті 19 Закону в
процесі здійснення перевірки
виконавчого провадження в порядку,
установленому статтями 8 - 83 Закону,
учиняються дії, передбачені абзацом
першим цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 24 січня 2011
року, зобов'язано ОСОБА_2 повернути
співвласникам майна, що належить їм на
праві спільної часткової власності (в
особі уповноваженого ОСОБА_3, що діє на
підставі доручень) отримане ним майно
на загальну суму 319222,00 грн., згідно
додатку № 1 до протоколу № 2 засідання
майнової комісії з організації
вирішення майнових питань, що
виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки від 20
листопада 2007 року.

Разом з тим, Талалаївським районним
судом Чернігівської області видано
виконавчий лист № 2-932/10 від 14 лютого 2011
року, де боржником зазначено Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Лан» в особі ОСОБА_2.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що боржником у
виконавчому провадженні являється
саме ОСОБА_2, як зазначено в рішенні
апеляційного суду Чернігівської
області від 24 січня 2011 року, а не
Приватне сільськогосподарське
підприємство «Лан» в особі ОСОБА_2.

Матеріали справи свідчать, що у
відповідності до п. 3.6.5 Інструкції про
вчинення виконавчих дій, 13 квітня 2011
року ОСОБА_2 звертався до відповідача
із заявою про відкладення виконавчих
дій, однак відповідачем не було вчинено
заходів щодо усунення невідповідності
виконавчого документа вимогам Закону
України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає помилковим висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
на надано доказів направлення
відповідачу документів, які б свідчили
про поважність причин невиконання
судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вказує на
те, що начальник Відділу державної
виконавчої служби Талалаївського
районного управління юстиції
Чернігівської області при винесенні
оскаржуваної постанови діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції безпідставно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог, оскільки позов є обґрунтованим
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені заявником
в апеляційній скарзі, повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Лан" - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2011
року - скасувати та прийняти нове
рішення.

Адміністративний позов Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Лан" задовольнити.

Визнати неправомірними дії начальника
відділу державної виконавчої служби
Талалаївського районного управління
юстиції Чернігівської області
Галицького О.М. по винесенню постанови
про стягнення виконавчого збору від 01
квітня 2011 року ВП № 24757514.

Визнати неправомірними дії начальника
відділу державної виконавчої служби
Талалаївського районного управління
юстиції Чернігівської області
Галицького О.М. відносно вимоги від 01
квітня 2011 року виконати виконавчий
лист № 2-932 виданий 14 лютого 2011 року.

Скасувати постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Талалаївського районного управління
юстиції Чернігівської області
Галицького О.М про стягнення
виконавчого збору від 01 квітня 2011 року
ВП № 24757514.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено
04.12.2013 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.