Справа № 872/14227/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" січня 2014 р.справа № 2а-1459/11(6а/201/82/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року
за заявою ОСОБА_1 про зміну порядку та
способу виконання рішення суду у
справі № 2а-1459/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної
ради м. Дніпропетровська (далі -
Відповідач), в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача по
відмові в перерахунку розміру щорічної
допомоги на оздоровлення як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
інваліду 3 групи, та виплати її в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
на день виплати; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 3
групи відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за 2008-2010 роки.(а.с.3-5)

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська щодо відмови в
нарахуванні ОСОБА_1 щорічної допомоги
на оздоровлення за 2010 рік
неправомірними. Зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська провести ОСОБА_1 ,
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат згідно ст.
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням фактично
виплачених у цей період коштів. В іншій
частині позову відмовлено.(а.с.14)

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2012 року апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної
ради м. Дніпропетровська залишено без
задоволення. Постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2011 року у справі № 2а-1459/11
залишено без змін.(а.с.21)

03 вересня 2013 року на адресу суду першої
інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду першої інстанції та
апеляційного суду, згідно якої для
повного виконання судового рішення
виникла необхідність змінити порядок
його виконання, а саме, шляхом
постановлення ухвали про стягнення
суми недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі 3466
гривень 00 копійок за рахунок коштів
державного бюджету.(а.с.25-27)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу і порядок виконання судового
рішення по адміністративній справі №
2а-1459/11 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовлено.(а.с.36-39)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10 вересня
2013 року та винести нове рішення, яким
змінити спосіб та порядок виконання
рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги звертав увагу на те, що
відповідач не є розпорядником коштів, а
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету. В
той же час відповідно до положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
встановлено, що у разі відсутності у
відповідного державного органу
відповідних бюджетних призначень
стягнення відповідних сум має
відбуватися за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.(а.с.42-45)

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, ухвалу суду першої
інстанції не оскаржував.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги позивача та матеріалів справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи 11
квітня 2013 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська стягувачеві
видано виконавчий лист у справі №
2а-1459/11.(а.с.29)

За виконавчим листом було відкрито
виконавче провадження № 31969055.

23 травня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельським
Є.С. було винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві по справі № 2а-1459/11.(а.с.30)

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України є наявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник, просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду із
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії
(виплатити не донараховану у зв'язку з
неправомірними діями суб'єкта владних
повноважень певну (не визначену) суму,
як і було зазначено у позові) на
стягнення уже конкретної суми (що стала
відомою лише після виконання
вищевказаного рішення суду).

Зазначене свідчить про те, що вимоги,
вказані у заяві про зміну порядку і
способу виконання судового рішення , не
узгоджуються зі приписами ст. 263 КАС
України, оскільки по своїй суті є
іншими позовними вимогами, які
позивачем не заявлялись та не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, відповідно до яких
приймалось рішення.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в даному випадку не вбачається
наявності обставин, що перешкоджають
належним чином виконати рішення суду .

Крім того, задоволення заяв про зміну
способу та порядку його виконання
можливе лише у виняткових випадках,
які суд визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або його членів сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту.

Всі позовні вимоги ОСОБА_1 були
розглянуті судами першої та другої
інстанції. У вказаних судових рішеннях
конкретно відображено аналіз обставин
справи, проаналізовано надані та
добуті судом докази, по всім заявленим
позовним вимогам надано висновок суду
та в постанові суду містяться
посилання на відповідні норми
матеріального та процесуального права
.

А зміна способу і порядку виконання
рішення суду з урахуванням вимог заяви
Позивача, фактично потягне за собою як
зміну резолютивної частини судового
рішення, що знаходиться на примусовому
виконання, так і спонукає суд фактично
досліджувати нові обставини та вимоги,
що не були заявлені Позивачем і не були
предметом судового розгляду, а саме -
досліджувати розпорядження пенсійного
органу, прийняте ним на виконання
рішення суду, що набрало законної сили,
відносно донарахування конкретних сум
та перевіряти правильність і
обґрунтованість донарахованих сум,
адже згідно заяви Позивача
пропонується стягнути конкретні суми
виплати, правильність розміру яких не
досліджувалась та не перевірялась при
постановленні рішення, спосіб і
порядок виконання якого пропонується
змінити..

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
також приймає до уваги й те, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого Адміністративного Суду Україна
від 13 червня 2013 року за вх. № 1483/12/13-12 та
до постанови Верховного Суду України
від 28 жовтня 2008 року , а саме, що згідно
ст.ст.21,105, 162 КАС України,
адміністративні суди повинні
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Колегія суддів також враховує довідку
Вищого адміністративного Суду України
від 20 лютого 2012 року про узагальнення
та вивчення практики розгляду і
вирішення адміністративними судами
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами особам, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, в
якій зазначено, що «з огляду на
положення ст. 21,105,162 КАС України у
досліджуваній категорії справ суд,
встановивши, що відповідачі порушили
норми права, які регулюють спірні
відносини, визнає такі дії незаконними
і, зобов'язує відповідачів провести
нарахування та здійснити виплату (а не
стягнути суму) належних сум для
усунення наслідків протиправних дій».

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України,
в порядку та у строки, передбачені
статтею 212 КАС України.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко