Справа № 623/1574/13-а (2а/623/87/2013)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/800/49066/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 27 травня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області (далі - Управління)
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив: визнати
протиправними дії та бездіяльність
Управління щодо невиконання постанови
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 10 травня 2011
року у справі №2042/2-а-3977/2011 року про
зобов'язання вчинити дії щодо
нарахування та виплати державної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю з 1 червня 2010 року по 30 вересня
2012 року відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; визнати протиправними
дії та бездіяльність Управління щодо
зміни умов пенсійного забезпечення, а
також нездійснення заходів щодо
виділення бюджетних коштів на виплату
державної та додаткової пенсії,
визначеної Законом та відновленої
судовим рішенням що є чинними, за
період з 1 червня 2010 року по 30 вересня
2012 року; зобов'язати
Управління здійснити розрахунок
належної до видачі державної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю на виконання судового рішення
у розмірі: 23208 грн 74 коп. за 2010 рік, 42101
грн 41 коп. за 2011 рік; 31926
грн за 2012 рік; стягнути з Управління
грошові кошти, розраховані за
постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 10 травня
2011 року у справі №2042/2-а-3977/11 року;
зобов'язати Управління подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 27 травня
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня
2013 року скасовано постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 27 травня 2013 року,
провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції посилався
на те, що у 2010 - 2012 роках пенсійні
виплати, передбачені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», в тому
числі й ті, розмір яких встановлено на
виконання судових рішень,
здійснювались у розмірах, визначених
постановами Кабінету Міністрів
України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що суд не може
зобов'язувати відповідача виконувати
чи не виконувати рішення суду, яке і так
є обов'язковим до виконання для осіб,
які беруть участь у справі. Чинним
законодавством України не передбачено
права суду приймати рішення про
зобов'язання виконувати інше рішення
суду, тому вимоги позивача про
зобов'язання Управління вчинити дії
щодо виконання судового рішення не
підлягають розгляду в порядку
загального провадження
адміністративного судочинства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Ізюмського
міськрайонного суду від 10 травня 2011
року у справі №2042/2-а-3977/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління, позовні вимоги були
задоволені частково, визнано дії
Управління щодо відмови у здійсненні
перерахунку пенсії незаконними та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплатити державну і
додаткову пенсії з 1 червня 2010 року
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

2 червня 2011 року державним виконавцем
відділу ДВС Ізюмського МРУЮ
Харківської області відкрито
виконавче провадження (ВП № 26860593).

Постановою про закінчення виконавчого
провадження від 27 червня 2012 року
виконавчий лист №2-а-3977, виданий 25
травня 2011 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області про
зобов'язання Управління провести
перерахунок та виплатити державну
пенсію та додаткову пенсію ОСОБА_2 з 1
червня 2010 року закінчено, в зв'язку з
повним фактичним виконанням.

5 березня 2013 року позивач звернувся до
Управління з вимогою надати йому
письмове роз'яснення на підставі якого
нормативного акту змінено судове
рішення та здійснено перерахунок
призначеної пенсійної виплати та
надати розрахунок згідно якого
здійснювалась виплата пенсії на
виконання рішення суду та розрахунок
здійснення виплати пенсії з червня 2010
року.

Підставою для звернення ОСОБА_2 із
даними позовними вимогами фактично є
невиконання Управлінням, на думку
позивача, постанови Ізюмського
міськрайонного суду від 10 травня 2011
року у справі №2042/2-а-З977/11, яка вступила
в законну силу.

Стаття 267 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює
повноваження адміністративного суду
щодо здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання.

Вказана стаття передбачає дві
процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, а саме: судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення; судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб. У силу принципу
офіційності суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, у
тому ж кількісному і, якщо це можливо,
персональному складі має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Це може
бути зроблено у тому ж самому судовому
рішенні (у резолютивній частині) або в
письмовій ухвалі.

Частиною 9 статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що особа-позивач, на
користь якої ухвалено постанову суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду. І лише
у разі відповідності заяви вимогам,
визначеним статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вона підлягає розгляду та
вирішенню в порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду протягом десяти днів з
дня її отримання. При цьому у разі
невідповідності заяви визначеним
вимогам вона ухвалою суду,
повертається заявнику.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Положенням статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

За приписами статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
примусове виконання судових рішень
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позивач фактично просить
зобов'язати відповідача виконати
рішення суду, яке вже набрало законної
сили і в силу приписів статей 14 та 255
Кодексу адміністративного судочинства
України повинно виконуватися
відповідачем без ухвалення будь-яких
додаткових судових рішень.

Отже, висновок апеляційного суду про
те, що суд не може зобов'язувати
відповідача виконувати чи не
виконувати рішення суду, яке і так є
обов'язковим до виконання для осіб, які
беруть участь у справі є правильним,
однак помилковим є висновок цього суду
щодо закриття провадження у справі з
наведеної підстави, оскільки позивачем
не вірно вибраний спосіб захисту
порушених прав, що є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин рішення суду
апеляційної інстанції є неправильним і
підлягає скасуванню.

Оскільки висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог є правильним, то за
правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня
2013 року скасувати, постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 27 травня 2013
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський(

доповідача)

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Олексієнко