Справа № 1316/2459/12 2а/450/31/13
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Справа №
10155/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від апелянтів -
Бень Б.З., Ольшанська Н.М.;

від позивача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
прокуратури Пустомитівського району
Львівської обл. та ОСОБА_5 на постанову
Пустомитівського районного суду
Львівської обл. від 26.06.2013р. у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Чишківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
обл., третя особа без самостійних вимог
на предмет спору прокуратура
Пустомитівського району Львівської
обл., про визнання протиправним та
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.06.2012р. позивач ОСОБА_3 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати недійсним та
скасувати рішення Чишківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської обл. № 313-12/2012 від
24.05.2012р. «Про протест прокурора
Пустомитівського району на рішення 25-ї
сесії Чишківської сільської ради від
10.09.2010р. № 669»; судові витрати покласти
на відповідача (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 19.04.2013р. залучено
прокуратуру Пустомитівського району
Львівської обл. до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору (а.с.48, 49-50).

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської обл. від 26.06.2013р.
заявлений позов задоволено; рішення
Чишківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
обл. від 24.05.2012р. № 313-12/2012 «Про протест
прокурора Пустомитівського району на
рішення 25-ї сесії Чишківської
сільської ради від 10.09.2010р. № 669»
визнано недійсним та скасовано;
стягнуто з місцевого бюджету
Чишківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
обл. в користь позивача 32 грн. 19 коп.
понесених судових витрат (а.с.68-70).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржили третя особа
прокуратура Пустомитівського району
Львівської обл. та особа, яка не брала
участі в розгляді справи, ОСОБА_5

В поданій апеляційній скарзі третя
особа прокуратура Пустомитівського
району Львівської обл., покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити (а.с.74-75).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що під час прийняття судового
рішення не враховано того, що сесією
Чишківської сільської ради винесено
незаконне рішення № 669 від 10.09.2010р.,
згідно якого ОСОБА_3 надано дозвіл на
погодження місця розташування
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,0326 га в с.Чишки. Вказана
обставина підтверджується актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 03.09.2010р., складеним
інспектором сектору Державної
інспекції контролю за використанням та
охороною земель управління
Держкомзему у Пустомитівському районі,
протестом прокурора та рішенням сесії
Чишківської сільської ради № 313 від
24.05.2012р. «Про розгляд протесту
прокурора району».

У своїй апеляційній скарзі особа, яка
не брала участі в розгляді справи,
ОСОБА_5, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити (а.с.76-77).

В обгрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що судом
безпідставно не залучено апелянта до
участі в справі у якості третьої особи,
хоча наведений спір однозначно зачіпає
його права та інтереси; фактично
рішенням Чишківської сільської ради
від 10.09.2010р. частину його земельної
ділянки передано суміжному
землекористувачу - ОСОБА_3; проведеною
перевіркою щодо дотримання вимог
земельного законодавства встановлено
порушення зі сторони ОСОБА_3, яка без
правовстановлюючих документів
загородила частину його ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників апелянтів на
підтримання поданих скарг, заперечення
позивача та її представника,
перевіривши матеріали справи та
апеляційні скарги в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення, з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
заявленого позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка не межує з землями
ОСОБА_5, а тому не може накладатися на
земельну ділянку останнього;
відповідачем не представлено жодного
належного доказу на підтвердження
правомірності оскаржуваного рішення;
також органи місцевого самоврядування
не можуть самостійно скасовувати свої
рішення індивідуального характеру, на
підставі яких вже виникли
правовідносини.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду на таке.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, рішенням Чишківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської обл. № 669 від 10.09.2010р.
«Про надання дозволу земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства с.Чишки» вирішено дати
дозвіл на погодження місця
розташування земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,0326 га в с.Чишки
Пустомитівського району Львівської
обл.; погоджено ОСОБА_3 технічну
документацію згідно вимог чинного
законодавства (а.с.5).

14.05.2012р. до Чишківської сільської ради
надійшов протест прокурора
Пустомитівського району Львівської
обл. на рішення № 669 від 10.09.2010р.. який
обґрунтований тим, що прокуратурою
Пустомитівського району Львівської
обл. проведено перевірку за зверненням
ОСОБА_5 щодо законності прийнятого
рішення № 669 від 10.09.2010р. «Про надання
дозволу земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
с.Чишки». Останньою встановлено, що
земельна ділянка ОСОБА_3, яка виділена
згідно спірного рішення, фактично
накладається на земельну ділянку
ОСОБА_5 (а.с.6 і на звороті).

Окрім цього, 03.09.2010р. державним
інспектором сектору Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель Управління
Держкомзему у Пустомитівському районі
Львівської обл. проведено перевірку та
встановлено факт порушення права
ОСОБА_5 на користування земельною
ділянкою у зв'язку із збільшенням
розміру земельної ділянки ОСОБА_3
(а.с.86-87).

За результатами розгляду вказаного
протесту відповідачем прийнято
рішення № 313-12/2012 від 24.05.2012р. «Про
протест прокурора Пустомитівського
району на рішення 25-ї сесії Чишківської
сільської ради від 10.09.2010р. № 669», яким,
зокрема, вирішено скасувати рішення 25
сесії Чишківської сільської ради № 669
від 10.09.2010р. «Про надання дозволу
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
с.Чишки» (а.с.4).

Приймаючи рішення по справі,
судом першої інстанції підставно
враховані положення рішення
Конституційного Суду України від
16.04.2009р. у справі № 1-9/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), відповідно до яких у
Конституції України зазначено, що
рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду (ч.2 ст.144).
Цьому конституційному положенню
відповідають Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні», у
частині 10 ст.59 якого визначено, що акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку, та інші
закони України, зокрема «Про столицю
України - місто-герой Київ», згідно з ч.3
ст.8 якого рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України зупиняються в
установленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Системний аналіз цих конституційних і
законодавчих положень та положень п.5
ст.121, п.9 розділу XV «Перехідні
положення» Конституції України
свідчить, що на прокуратуру України
покладено нагляд за додержанням прав і
свобод людини і громадянина,
додержанням законів з цих питань
органами місцевого самоврядування.
Закон України «Про прокуратуру»,
прийнятий до набуття чинності
Конституцією України, є чинним у
частині, що не суперечить Основному
Закону України, і передбачає порядок
зупинення рішень органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України. Цим законом
установлено, що при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право опротестовувати
акти виконавчих органів місцевих рад
та вносити подання або протести на
рішення місцевих рад залежно від
характеру порушень. Протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію, прокурору
надається право звернутися із заявою
до суду про визнання акта незаконним, і
подача такої заяви зупиняє дію
правового акта (ч.ч.1, 3, 4 ст.21 Закону
України «Про прокуратуру»).

У зв'язку з наведеним слідує, що за
змістом ч.2 ст.144 Конституції України,
ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються прокурором у
встановленому Законом України «Про
прокуратуру» порядку з одночасним
зверненням до суду. При цьому
Конституційний Суд України зазначає,
що право прокурора оскаржувати до суду
рішення органів місцевого
самоврядування не є абсолютним,
оскільки у Конституції України
закріплено, що її норми є нормами
прямої дії, а отже, звернення до суду
для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина, як і право
на оскарження в суді рішень органів
місцевого самоврядування гарантується
безпосередньо на підставі Конституції
України кожному (частина третя статті 8,
частина друга статті 55).

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України
та частини десятої статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» вбачається, що рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, це не позбавляє орган місцевого
самоврядування права за власною
ініціативою або ініціативою інших
заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України).

У Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (ст.3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (ст.74 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»). Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України
рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на всій
території України

Згідно ст.147 Конституції України
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України; відповідно до ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, тобто,
рішення Конституційного Суду України
мають перспективну дію.

Також у рішенні Конституційного
Суду України від 16.04.2009р. у справі №
1-9/2009 (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування) не
зазначається про визнання
неконституційними певних законів чи
інших правових актів, а йдеться про
офіційне тлумачення положень ч.2 ст.19,
ст.144 Конституції України, ст.25, ч.ч.1, 10
ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» стосовно
права органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни.

З урахуванням наведеного колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що законні підстави
для скасування рішення Чишківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської обл. № 669 від 10.09.2010р.
«Про надання дозволу земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства с.Чишки» у відповідача
були відсутніми, оскільки у вказаному
випадку органу місцевому
самоврядування та прокурору надано
право на звернення до суду із заявою
про визнання акта незаконним.

Наведена обставина є
визначальною при вирішенні наведеного
спору, через що решта доводів сторін не
носить принципового характеру.

Окрім цього, колегія суддів
враховує, що рішення Чишківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської обл. № 313-12/2012 від
24.05.2012р. «Про протест прокурора
Пустомитівського району на рішення 25-ї
сесії Чишківської сільської ради від
10.09.2010р. № 669» є невмотивованим та не
містить будь-якого обґрунтування
прийнятого рішення.

Також із представленого
кадастрового плану спірної земельної
ділянки площею 0,0326 га слідує, що
вказана земельна ділянка згідно опису
меж межує:

від А до Б - землі гр.ОСОБА_6;

від Б до В - землі загального
користування;

від В до А - землі гр.ОСОБА_3.

Таким чином, спірна земельна ділянка не
межує із землями ОСОБА_5, а тому не може
накладатися на земельну ділянку
останнього, як це вказано в протесті
прокурора.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до
задоволення, при цьому виходячи із
передбачених ст.162 КАС України
повноважень суду при вирішенні
адміністративної справи, прийняте
рішення Чишківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
обл. № 313-12/2012 від 24.05.2012р. «Про протест
прокурора Пустомитівського району на
рішення 25-ї сесії Чишківської
сільської ради від 10.09.2010р. № 669» слід
визнати протиправним і скасувати.

Вказане уточнення не впливає на
правильність вирішення заявленого
позову, а тому підстави для скасування
чи зміни судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.200
КАС України не може бути скасовано
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що у
розглядуваному судом першої інстанції
помилково не залучено ОСОБА_5 до участі
у розгляді справи в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, однак таке
процесуальне рішення не призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Зокрема, останній скористався своїм
право оскаржити рішення суду, оскільки
таке зачіпає його права та інтереси;
його доводи були досліджені судом під
час апеляційного розгляду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України
порушення судом норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення лише у
випадку, якщо вони призвели до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.200 КАС
України, колегія суддів приходить до
переконливого висновку про те, що
незалучення ОСОБА_5 до участі у
розгляді справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, не призвело до
неправильного вирішення справи, а
відтак не може слугувати достатньою
підставою для скасування судового
рішення.

Доводи апелянтів в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційні скарги на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокуратури
Пустомитівського району Львівської
обл. та ОСОБА_5 на постанову
Пустомитівського районного суду
Львівської обл. від 26.06.2013р. у
адміністративній справі № 1316/2459/12
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька