Справа № 2а-2101/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/37015/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Одеси
про перерахунок пенсії за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
Київського районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом про визнання
рішення про відмову у призначенні
пенсії за віком протиправним та
зобов'язання призначити пенсію за
віком.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 29 червня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволений повністю. Визнано
неправомірною відмову УПФУ у
Київському районі м. Одеси щодо
призначення ОСОБА_4 пенсії за віком.
Зобов'язано відповідача призначити
ОСОБА_4 пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 березня 2011 року.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року скасовано постанову Київського
районного суду м. Одеси від 29 червня 2011
року та прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

Позивач, не погодився з постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року і звернувся до суду з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Київського районного суду м.Одеси від 29
червня 2011 року, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про задоволення
касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини:

Позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером за віком, відповідно до ст..
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» має право на призначення
пенсії за віком, так як з 11.03. 1967 року по
31.01. 2000 рік працювала, що
підтверджується трудовою книжкою від
25.10. 1966 року, дипломом № 897597 року від 25
червня 1974 року.

Відповідно до закордонного паспорту №
190196, виданого 30 серпня 2009 року, позивач
є громадянином України та термін дії
паспорту продовжений до 30 серпня 2014
року, так як вона виїхала на постійне
місце проживання до Німеччини.

31.03.11р. позивач звернулась до
відповідача із заявою про призначення
пенсії. Дана заява не була задоволена і
листами від 07.04.11р. за №1526/с-01 та від
11.05.07р. №3038/9 відповідач повідомив
позивача про неможливість призначення
ОСОБА_4 пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходів з того, що
позивач має право на призначення
пенсії, як громадянка яка виїхала на
постійне місце проживання за кордон, з
посиланням на рішення Конституційного
суду України від 07 жовтня 2009 року
№25-рп/2009 яким положення п.2 ч.1 ст.49,51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнанні
неконституційними.

Проте, скасовуючи рішення суду першої
інстанції ті відмовляючи у задоволенні
позову, Одеський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку,
що позивач не має права на призначення
пенсії за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки позивач виїхала
на постійне місце проживання до іншої
країни у працездатному віці (51 рік), не
була застрахована згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», і до
набрання чинності цього Закону не
набула права на пенсію за Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, з даним висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися з огляду на наступне.

Пунктом 4 статті 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що іноземці
та особи без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, мають право на отримання
пенсійних виплат і соціальних послуг
із системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
нарівні з громадянами України на
умовах та в порядку, передбаченому цим
Законом, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Аналогічне положення викладено у
частині другій статті 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Згідно
частин третьої та четвертої цієї
статті пенсійне забезпечення
громадян України, що проживають за її
межами, провадиться на основі
договорів (угод) з іншими державами

У тих випадках, коли договорами
(угодами) між Україною та іншими
державами передбачено інші правила,
ніж ті, що містяться у цьому Законі, то
застосовуються правила, встановлені
цими договорами (угодами).

Конституційний Суд України у Рішенні
від 7 жовтня 2009 року вказав, що
закріплюючи на конституційному рівні
право на соціальний захист кожного
громадянина, без будь-яких винятків,
держава реалізує положення статті 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права і не може бути
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Виходячи із правової, соціальної
природи пенсій право громадян на
одержання призначеної йому пенсії не
може пов'язуватись з такою умовою, як
постійне проживання в Україні. Держава
відповідно до конституційних
принципів зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009 року по справі № 1-32/2009
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, положення пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» врегульовано Порядком
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України №
22-1 від 25.11.2005 року.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява
про призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію, за місцем
проживання (реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Таким чином, проживаючи в Німеччині, як
громадянка України, позивач має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни України, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст..220, 222, 223, 226, 231 КАС
України,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року - скасувати, а постанову
Київського районного суду м. Одеси від
29 червня 2011 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін