Справа № 805/15299/13-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Лях О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №805/15299/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
колегії суддів:

судді-доповідача Лях О.П.,

суддів Нікуліна О.А.,
Попова В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
р. у справі № 805/15299/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.10.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.10.2013
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 р. позов задоволено та скасованои
податкове повідомлення-рішення №
від 10.10.2013 року Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість у сумі 8166,60
грн. та штрафних санкцій у розмірі 2041,65
грн.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог позивача .

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином.

За приписами п. 2 частини 1 статті 197
Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
жодної з осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може буди
вирішено на основі наявних в ній
доказів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2
зареєстрований в якості фізичної особи
- підприємця Виконавчим комітетом
Донецької міської ради 11.06.2008р., з 12.06.2008
року перебуває на обліку в ДПІ у
Кіровському районі м. Донецька, є
платником податку на додану вартість з
07.10.2011 (арк. справи 65-67).

Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Донецька
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання податкового законодавства
за листопад 2011 року та серпень 2012 року
по взаємовідносинам з ТОВ "НВП "РОМСАТ"
(арк. справи 9-17), за результатами якої
складено акт від 01.10.2013р. № 138/17-3/НОМЕР_1
(арк. справи 9-17).

За результатами перевірки 10.10.2013р.
прийняте податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 8166,60 грн. та
застосовані штрафні санкції в сумі 2041,65
грн. (арк. справи 18).

В акті перевірки зазначено, що
господарські операції з придбання
товарів мають ознаки нереальності
здійснення та ознаки таких операцій, що
не спричинили реального настання
правових наслідків, з огляду на то, що
приватний підприємець не дав пояснення
як само він зробив замовлення на товар
підприємству, що знаходиться в м. Києві,
що з квитанції про прийом вантажу
виписаної ТОВ "Делівері", в позиції
"Відправляемий вантаж" значиться
"Оргтехніка", що не відповідає назві
отриманого товару, що в податкових
накладних відображено відпис і
прізвище особи, яка склала податкову
накладну ОСОБА_3, що в рахунку-фактурі з
відбитком печатки значиться прізвище
ОСОБА_4 та що в видатковій накладній
№К-0821002 від 21.08.2012 року в рядку
"Відпустив менеджер" значиться
прізвище ОСОБА_4, а по рядку відвантажив
значиться прізвище ОСОБА_5

Крім того, на підставі отримання від
ДПІ у Святошинському районі м. Києва ГУ
Міндоходів у м. Києві акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки щодо відпрацювання ланцюга
постачання від ТОВ "НВП "РОМСАТ"
№2267/22-60/21611854 від 21.12.2012 року з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за серпень 2011 року щодо
підтвердження господарських відносин
з платником податків по
взаємовідносинам з позивачем, зроблено
висновок про вчинення правочинів, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків.

На підставі акту перевірки 10.10.2013р.
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 8166,60 грн. та
застосовані штрафні санкції в сумі 2041,65
грн. (арк. справи 18).

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем
придбано цифровий ефірний ресівер trimax
TR - 2012 HD, у підтвердження чого отримано
рахунки-фактури №К-0817001 від 17.08.2012 року
та №К-07227044 від 27.07.2012 року (арк. справи 25,
34) та видаткові накладні від ТОВ "НВП
"РОМСАТ" від 31.08.2012р. №К-0821002 та від 30.07.2012
року №К-0730013 (арк. справи 28, 33).

На підставі отриманих від ТОВ "НВП
"РОМСАТ" податкових накладних №169 від
17.08.2012 року, №170 від 17.08.2012 року та №737
від 27.07.2012 року на загальну суму 97999,20
грн. , в т.ч. ПДВ 16333,20 грн. (арк. справи 26-27,
32) позивач сформував податковий кредит
та відобразив його у декларації за
січень - лютий 2013р. (арк. справи 86-91).

Перевезення товару здійснено
експедитором ТОВ "Делівері", про що
свідчить Акт отримання багажу №А-Д3-23763
від 24.08.2012 року та квитанція про
отримання вантажу №К4-247016 (арк. справи
29, 35).

Придбання товару позивачем здійснено
для подальшого використання, що
підтверджується інвентаризаційним
описом.

ТОВ "НВП "РОМСАТ" зареєстровано у якості
юридичної особи згідно виписки з
ЄДРПОУ від 12.12.2011 року за
ідентифікаційним №21611854 яке на час
формування виписки не знаходилось в
процесі припинення підприємницької
діяльності (арк. справи 42-43). Крім того
судом досліджені копії установчих
документів зазначеного товариства:
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №200041550,
виданого ДПІ у Святошинському районі м.
Києва, Витягу з ЄДРПОУ станом на 04.09.2012
року, Протокол №26/05-09 від 26.05.2009 року про
призначення ОСОБА_4 на посаду
директора, наказ №2605/09-к від 26.05.2009 року
про призначення ОСОБА_4 на посаді
директора та Довідка з єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України АА №398093 (арк.
справи 36-48).

В матеріалах справи в наявності лист
колишнього директора "НВП "РОМСАТ"
ОСОБА_4, який зазначав, що установчі
документи не визнані недійсними,
рішення щодо визнання правочину
нечинним відсутня, що також
підтверджується наявною в матеріалах
справи інформацією, яка надана
відповідачем.

На дату здійснення правочину свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ "НВП "РОМСАТ" не анульовано.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України,
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно положень п.138.2, п.138.6 ст.138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Згідно пп. «а» п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктами 198.2, 198.3 статті 198 ПКУ
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З наведених положень випливає, що
умовами реалізації права платника на
податковий кредит та валові витрати є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг) та наявність первинних
документів, оформлених у відповідності
з вимогами чинного законодавства.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Водночас, ч.ч. 1, 2 ст. 9 цього Закону
встановлюються вимоги до первинного
документу та визначена сфера
застосування первинного документу.

Так, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Надані позивачем документи на
підтвердження здійснення
господарських операцій за договором із
ТОВ "НВП "РОМСАТ" відповідають
наведеним вище вимогам до первинних
документів згідно Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Необґрунтована ж податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного виконання господарських
операцій, здійсненням операцій без
ділової мети та обліком операцій
безвідносно до їх реального
економічного змісту, узгодженістю дій
покупця та постачальника для штучного
створення умов для податкової
економії.

В обґрунтування безтоварності
операцій податковий орган вказує на
акт ДПІ у Святошинському районі м.
Києва ГУ Міндоходів у м. Києві про
неможливість проведення зустрічної
звірки щодо відпрацювання ланцюга
постачання від ТОВ "НВП "РОМСАТ"
№2267/22-60/21611854 від 21.12.2012 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки, який був використаний при
складенні акту перевірки від 01.10.2013р. №
138/17-3/НОМЕР_1, в якості підтвердження
безтоварної операції між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ "НВП
"РОМСАТ".

Суд першої інстанції, оцінивши вказані
обставини у сукупності та дослідивши
наявні у справі документи, подані
платником податку на підтвердження
понесених витрат по взаємовідносинах
за вказаним контрагентом, дійшов
обґрунтованого висновку, що первинні
документи підтверджують реальність
господарських операцій позивача,
оскільки доводи податкового органу
ґрунтуються виключно на неможливості
здійснити перевірку контрагентів
позивача, тобто за своєю сутністю є
припущеннями, жодних фактичних даних,
що обґрунтовують зроблені податковим
органом під час перевірки висновки
викладені у акті перевірки апелянт не
надає.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для задоволення апеляційної скарги -
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 р. у справі № 805/15299/13-а за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.10.2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
р. у справі № 805/15299/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
О.П. Лях

О.А. Нікулін

В.В. Попов