Справа № 205/10395/13-а
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а/205/299/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при
секретарі Давиденко Я.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора
ДПС РДПС ДАІ м. Дніпропетровська
сержанта міліції Фероденка Анатолія
Леонідовича про скасування постанови
про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16 грудня 2013 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з адміністративним
позовом до інспектора ДПС РДПС ДАІ м.
Дніпропетровська сержанта міліції
Фероденка Анатолія Леонідовича про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 07 грудня 2013 року керуючи
автомобілем БМВ, державний номер
НОМЕР_1, рухався по вул. Донецьке шосе у
м. Дніпропетровську, приблизно в 11:55
год. позивача зупинив інспектор ДПС
РДПС ДМУ м. Дніпропетровська сержант
міліції Федоренко А.Л., на місці зупинки
відповідач склав протокол про
адміністративне правопорушення АБ2
№821571, в якому зазначив, що позивач
порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього
руху України, за що передбачена
відповідальність згідно ч.3 ст. 122 КУпАП,
на підставі цього інспектор ДПС РДПС
ДМУ м.Дніпропетровська сержант міліції
Федоренко А.Л. прийняв рішення про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
510,00 грн. та виніс постанову серії ПС1
№002105 в справі про адміністративне
правопорушення від 07 грудня 2013 року.

Позивач вважає вищезазначену
постанову необґрунтованою та такою, що
не відповідає нормам КУпАП, у зв'язку з
чим змушений був звернутись до суду та
просив визнати протиправною постанову
серії ПС1 №002105 в справі про
адміністративне правопорушення від 07
грудня 2013 року та закрити провадження
по адміністративній справі відносно
нього про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про день, час та місце судового
засідання повідомлявся у
встановленому законом порядку. До суду
надав письмову заяву, в якій просив
справу розглядати без його
присутності. Позовні вимоги підтримав
та просив суд їх задовольнити (а. с. 12).

Відповідач - інспектор ДПС РДПС ДАІ
Дніпропетровської області сержант
міліції Федоренко А.Л. в судове
засідання не з'явився. Про день, час та
місце судового засідання повідомлявся
у встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки не повідомив.
Письмових заяв про розгляд справи без
своєї присутності до суду не надавав.

Третя особа, в особі свого
представника, в судове засідання не
з'явилась. Про день, час та місце
судового розгляду повідомлялась
належним чином. Про причини неявки
свого представника не повідомила.
Письмових заяв про розгляд справи за
відсутністю свого представника до суду
не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

Суд, вважає за можливе, у відповідності
до частини 4 статті 128 КАС України,
вирішити справу у відсутність особи, що
не з'явилась у судове засідання.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції
України, державні органи та їх посадові
особи діють у спосіб, в межах
повноважень та на підставах,
передбачених Конституцією України та
Законами України.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження, зокрема, рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони на підставі, в межах та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що постановою серії ПС1 № 002105 від 07
грудня 2013 року ІДПС РДПС ДМУ м.
Дніпропетровська сержантом міліції
Федоренко А.Л. на позивача накладено
адміністративне стягнення за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122
КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00
грн.. Постанова винесена на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 821571 від 07
грудня 2013 року (а. с.5,6).

Відповідно до зазначеного протоколу
про адміністративне правопорушення,
позивач 07 грудня 2013 року о 11 годині 55
хвилин керуючи автомобілем БМВ,
державний номер НОМЕР_1, по вулиці
Донецьке шосе у м. Дніпропетровську, в
населеному пункті, рухався зі
швидкістю 116 км/год., чим перевищив
швидкість руху на 56 км/год., швидкість
вимірювалась приладом Трукан ТС 000462,
чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього
руху України, за що передбачена
відповідальність ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП
передбачена відповідальність за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на п'ятдесят кілометрів на
годину, ненадання переваги в русі
транспортним засобам
аварійно-рятувальних служб, швидкої
медичної допомоги, пожежної охорони,
міліції, що рухаються з увімкненими
спеціальними світловими або звуковими
сигнальними пристроями, ненадання
переваги маршрутним транспортним
засобам, у тому числі порушення правил
руху і зупинки на смузі для маршрутних
транспортних засобів, а так само
порушення правил зупинки, стоянки, що
створюють перешкоди дорожньому руху
або загрозу безпеці руху.

Статтею 7 КУпАП України встановлено, що
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні; чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують або обтяжують
відповідальність, чи заподіяно
матеріальну шкоду, чи є підстави для
передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

У відповідності до п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
23.12.2005р. №14 "Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема,
необхідно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, судом встановлено, що
позивач притягнутий до
адміністративної відповідальності з
порушенням чинного законодавства.

Відповідачу було запропоновано надати
суду всі докази правомірності своїх
дій, однак останнім з цього приводу не
було надано жодних доказів того, що
його дії про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності є
правомірними.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що дії
посадової особи, при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
слід визнати неправомірними, а
постанову ПС1 № 002105 від 07 грудня 2013 року
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, передбачене ч. 3 ст.122
КУпАП, слід скасувати та провадження по
справі - закрити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 19,55 Конституції України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 23.12.2005р. №14 "Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті", ст.ст. 9, 10, 11, ч.3 ст.122, ст. 221
КУпАП, ст.ст.7, 8, 11, 17, 69, 71, 86, 104, 158, 159, 160-163,
167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора
ДПС РДПС ДАІ м.Дніпропетровська
сержанта міліції Фероденка Анатолія
Леонідовича про скасування постанови
про адміністративне правопорушення, -
задовольнити.

Постанову ПС1 № 002105 від 07 грудня 2013
інспектора ДПС РДПС ДМУ м.
Дніпропетровська сержанта міліції
Фероденка Анатолія Леонідовича про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, передбачене ч.3 ст.122
КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_1 про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП -
закрити.

В силу ч.2 ст. 171-2 КАС України, рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя
В.С.
Шавула