Справа № К/9991/16111/12-С
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/16111/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх
справ України про зобов'язання вчинити
дії,-

встановила:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України про
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2
було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року апеляційну скаргу позивача було
залишено без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року без змін.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року скасувати, та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що ОСОБА_2 згідно
наказу МВС України від 23 квітня 2008 року
№738о/с "По апарату Міністерства" було
прийнято на публічну службу з 18 квітня
2008 року на посаду помічника Міністра
служби регіонального контролю
управління моніторингу дотримання
прав людини в діяльності органів
внутрішніх справ Апарату Міністра, та
присвоєно йому 9-тий ранг державного
службовця.

Згідно з наказом МВС України від 30
червня 2008 року № 1107 о/с від 30 червня 2008
року назву посади яку обіймав позивач
змінено на помічник Міністра відділу
регіонального контролю управління
моніторингу дотримання прав людини в
діяльності органів внутрішніх справ
Апарату Міністра.

Міністерством внутрішніх справ
України винесений наказ від 18 березня
2010 року № 79, яким посаду яку займав
ОСОБА_2 скорочено з метою вдосконалення
організаційно - штатної структури
центрального апарату МВС, ефективного
використання наявної штатної
чисельності.

Відповідно до наказу МВС України від 15
червня 2010 року №1033 о/с ОСОБА_2 звільнено
за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів
про працю України за скороченням штату
працівників.

30 червня 2010 року позивачем подано заяву
до Міністра МВС України Могильова А.В
з проханням про присвоєння йому
чергового 8-го рангу державного
службовця відповідно до статті 26
Закону України "Про державну службу".

Листом від 28 вересня 2010 року за
підписом керівника Апарату Міністра,
ОСОБА_2 роз'яснено, що дворічний строк
для присвоєння йому відповідного рангу
не сплинув, що підтверджується наказом
про призначення ОСОБА_2 та наказом про
скорочення посади позивача, тому
підстави для присвоєння чергового
рангу відсутні.

Позивач не погоджуючись з відмовою в
присвоєнні йому чергового рангу
державного службовця звернувся до
суду.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті
26 Закону України "Про державну службу"
для присвоєння чергового рангу в межах
відповідної категорії посади
державний службовець повинен успішно
відпрацювати на займаній посаді два
роки.

Відповідно до пунктів 1 та 4 Положення
про ранги державних службовців,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 червня 1996 року
№ 658 ранги присвоюються державним
службовцям в індивідуальному порядку
відповідно до займаної посади, рівня
професійної кваліфікації та
результатів роботи. Особам, які вперше
зараховані на державну службу,
присвоюється, як правило, найнижчий
ранг, передбачений для відповідних
категорій посад.

Через два роки після присвоєння
державному службовцю відповідного
рангу керівник державного органу за
поданням безпосереднього керівника
розглядає питання щодо можливості
присвоєння йому чергового рангу.
Позитивне рішення приймається за умови
успішної роботи державного службовця.

Отже, питання про присвоєння чергового
рангу ОСОБА_2 є правом керівника
державного органу за наявності
необхідних умов для присвоєння
чергового рангу, а не його обов'язком.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанції про
правомірність дій відповідача,
оскільки дворічний строк перебування
на посаді, необхідний для присвоєння
чергового рангу позивачу не настав, а
також відсутнє подання за підписом
безпосереднього керівника про
присвоєння ОСОБА_2 чергового рангу
державного службовця.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх
справ України про зобов'язання вчинити
дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній