Справа № 804/1365/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

16 січня 2014 р. Справа № 804/1365/14 Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську в
письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Виконавчого комітету Нікопольської
міської ради до громадської
організації «Козацька Варта
Батьківщини» про обмеження права на
16.01.2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернувся Виконавчий комітет
Нікопольської міської ради (надалі -
позивач) з адміністративним позовом до
громадської організації «Козацька
Варта Батьківщини» (надалі -
відповідач), в якому просить суд (з
урахуванням уточнення) обмежити право
на мирні зібрання шляхом заборони
громадській організації «Козацька
проведення масових заходів - мітингів
та пікетів на підтримку Євромайдану в
місті Києві з 16.01.2014 р. по 08.02.2014 р.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що 14.01.2014 р. до
Виконавчого комітету Нікопольської
міської ради надійшло письмове
повідомлення про намір проведення
мирних зібрань громадян, а саме мітинг
та пікети на підтримку Єромайдану у м.
Києві. Проте, дата проведення урочистих
заходів Нікопольської міської ради та
громадської організації «Козацька
Варта Батьківщини» частково
збігаються. Тому, Виконавчий комітет
Нікопольської міської ради вважає, що
дії відповідача можуть завадити
проведенню запланованих міських
заходів, сприятимуть порушенню
громадського порядку.
Вирішуючи питання про відкриття
провадження суд керувався листом
Вищого адміністративного суду України
№ 1679/11/13-11 від 06.10.2011 р., яким
встановлено, що конкретних строків
завчасного сповіщення організаторами
мирних зібрань суб'єктів владних
повноважень про їх проведення та
строків звернення органів виконавчої
влади та місцевого самоврядування до
суду про обмеження щодо реалізації
права на мирні зібрання чинним
законодавством не встановлено.
Так, ухвалою судді Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
Парненко В.С. від 16.01.14 р. відкрито
провадження у даній справі.
Представник позивача надав заяву про
розгляд справи в письмовому
провадженні, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі, просив позов
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
судового засідання повідомлявся у
відповідності ч. 3 ст. 182 Кодексу
адміністративного судочинства
Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.
Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.
Відповідно статті 182 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративна справа про
обмеження права на мирні зібрання
вирішується судом протягом трьох днів
після відкриття провадження, а в разі
відкриття провадження менш як за три
дні до проведення відповідних заходів
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм відносини.
Положеннями ст. 38 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» на
виконавчий комітет органу місцевого
самоврядування покладено вжиття
необхідних заходів відповідно до
закону щодо забезпечення державного і
громадського порядку, життєдіяльності
підприємств, установ та організацій,
врятування життя людей, захисту їх
здоров'я, збереження матеріальних
Як зазначалося раніше, згідно штемпелю
вхідної кореспонденції 14.01.2014 р. до
Нікопольської міської ради надійшло
письмове повідомлення про намір
проведення мирних зібрань громадян, а
саме мітинг та пікети на підтримку
Єромайдану у м. Києві.
У зазначеному повідомленні визначено
Дата і час проведення акцій: щоденно з
09.01.2014 року по 09.02.2014 року з понеділка по
суботу з 15:00 до 18:00, у неділю з 12:00 до 14:00.
Місце проведення акцій з понеділка по
суботу у припарковому сквері напроти
будинку за адресою проспект Трубників,
буд. 3, у неділю на майданчику перед
ганком будівлі за адресою вул.
Електрометалургів, буд. 3.
Форма проведення акцій з понеділка по
суботу: мирне зібрання громадян - пікет,
у неділю мирне зібрання громадян -
Очікувана кількість учасників акцій з
понеділка по суботу - 30 чоловік, у
неділю - 300 чоловік.
Матеріалами справи підтверджується, що
відповідно до Розпорядження міського
голови від 18.11.2013 року № 256-р «Про
створення організаційного комітету до
святкування дня Соборності та Свободи
України та відповідно до Розпорядження
міського голови від 15.10.2013 р. № 229-р «Про
відзначення 70-ї річниці визволення
міста Нікополя від фашистських
загарбників» утворено організаційний
комітет з підготовки та проведення в
місті Нікополі зазначеного свята.
У зв'язку з чим з 16 січня по 08 лютого 2014
року у місті Нікополі заплановано
проведення масових заходів, гулянь та
вітань за нагоди святкування Дня
Соборності та Свободи України, а також -
відзначення 70-ї річниці визволення
міста Нікополя від фашистських
Таким чином, дата проведення урочистих
заходів Нікопольської міської ради та
громадської організації частково
Крім того, суд звертає увагу, що місця
проведення масових заходів - мітингів,
пікетів визначені відповідачем, такі
як у парковому сквері навпроти будинку
за адресою: м. Нікополь, проспект
Трубників, буд.3 та Європейська площа
(навпроти Виконкому міської ради), є
місцями відпочинку, об'єктами
суспільного призначення. На думку
позивача, проведення масового заходу
може перешкоджати користуванню даними
об'єктами іншими особами, в результаті
чого їх права і свободи може бути
Перевіряючи висновок органу місцевого
самоврядування щодо неможливості
проведення запланованих відповідачем
заходів на відповідність вимогам
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог виходячи з такого.
Статтею 1 Конституції України
проголошено, що Україна є суверенна і
незалежна, демократична, соціальна,
правова держава, а це в поєднанні з
запровадженим ст.8 Конституції України
принципом верховенства права та
змістом положень ст.3 Конституції
України означає, що при вирішенні
питання, пов'язаного з проведенням
мирних зібрань суд повинен брати до
уваги, по-перше, те, яким чином
реалізація прав і свобод однієї групи
громадян вплине на можливість
реалізації прав та свобод іншої
частини суспільства, по-друге, яким
чином реалізація прав і свобод однієї
групи громадян вплине на наявність
(створення чи збереження) безпечних
умов існування (життя) тих громадян,
котрі на запланований момент
проведення масового заходу будуть
знаходитись поблизу або безпосередньо
в місці проведення такого заходу.
Відповідно до статті 39 Конституції
України, громадяни мають право
збиратися мирно, без зброї і проводити
збори, мітинги, походи і демонстрації,
про проведення яких завчасно
сповіщаються органи виконавчої влади
чи органи місцевого самоврядування;
обмеження щодо реалізації цього права
може встановлюватися судом відповідно
до закону і, лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку, - з метою запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я населення або захисту прав і
Конституційний Суд України,
розглядаючи питання щодо офіційного
тлумачення положення частини першої
статті 39 Конституції України про
завчасне сповіщення органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування про проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій -
масових мирних зібрань (рішення
Конституційного Суду України від 19
квітня 2001 року № 4-рп/2001 у справі № 1-30/2001
(справа щодо завчасного сповіщення про
мирні зібрання) виходив з того, що право
громадян збиратися мирно, без зброї і
проводити збори, мітинги, походи і
демонстрації, закріплене в статті 39
Конституції України, є їх
невідчужуваним і непорушним правом,
гарантованим Основним Законом України.
Це право є однією з конституційних
гарантій права громадянина на свободу
свого світогляду і віросповідання,
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань, на
використання і поширення інформації
усно, письмово або в інший спосіб - на
свій вибір, права на вільний розвиток
своєї особистості тощо.
При здійсненні цих прав і свобод не
повинно бути посягань на права і
свободи, честь і гідність інших людей.
За Конституцією України (стаття 68)
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України. Проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації громадяни можуть
за умови обов'язкового завчасного
сповіщення про це органів виконавчої
влади чи органів місцевого
Таким чином, Конституцією України та
рішенням Конституційного Суду України
від 19 квітня 2001 року № 4-рп/2001 у справі №
1-30/2001 (справа щодо завчасного
сповіщення про мирні зібрання) чітко
визначено, що видами масових мирних
зібрань громадян є - збори, мітинги,
походи і демонстрації.

Наведені норми Конституції України
дозволяють обмеження проведення
вказаних заходів лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку з метою запобігання створення
реальної небезпеки заворушень чи
злочинів, загрози здоров'ю населення
або правам і свободам інших людей.

Частиною 1 статті 11 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено, що кожна людина
має право на свободу мирних зібрань.

Реалізація права на мирні зібрання не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, які встановлені законом і
є необхідними для захисту інтересів
суспільства або громадської безпеки.

Зі змісту ст.11 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод та ч.2
ст.39 Конституції України витікає, що
реалізація права на мирні зібрання
може бути обмежена виключно 1) для
запобігання заворушенням чи злочинам,
2) для охорони здоров'я населення, 3) для
захисту прав і свобод інших людей (слід
розуміти тих, які не мають наміру брати
участі у мирному зібранні).

При цьому, суд вважає, що відповідно до
ст.3 Конституції України саме людина, її
життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

До відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать вирішення питань у сфері
забезпечення законності, правопорядку,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян.

Відповідно до п.п.3 п. «б» статті 38
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р.
№280/97-ВР (з наступними змінами та
доповненнями) ними вирішуються
питання про проведення зборів,
мітингів, маніфестацій, демонстрацій,
спортивних, видовищних та інших
масових заходів; здійснення контролю
за забезпеченням при їх проведенні
громадського порядку;

Виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради може розглядати
і вирішувати питання, віднесені цим
Законом до відання виконавчих органів
ради, - частина 1 статті 52 Закону України
№280/97-ВР.

Системно проаналізувавши положення
чинного законодавства, суд приходить
до висновку, що відповідно до приписів
ст.38 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виконавчі
органи міських рад вирішують
відповідно до закону питання про
проведення зборів, мітингів,
маніфестацій і демонстрацій,
спортивних, видовищних та інших
масових заходів; здійснюють контроль
за забезпеченням при їх проведенні
громадського порядку.

Слід зазначити, що проведення масових
заходів - мітингів, пікетів та
одночасно святкування дня Соборності
та Свободи України, 70-ї річниці
визволення міста Нікополя не буде
мирним зібранням, оскільки у
відповідності до ст. 39 Конституції
України чітко визначено, що громадяни
мають право збиратися мирно, без зброї
і проводити збори, мітинги, походи і
демонстрації, тобто передбачена певна
кількість учасників. Проте, якщо
збігаються кілька публічних заходів у
публічному місті передбачити певну
кількість учасників не є можливим.

За вимогами ч. 5 ст. 182 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд задовольняє вимоги позивача в
інтересах національної безпеки та
громадського порядку в разі, якщо
визнає, що проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій чи інших зібрань
може створити реальну небезпеку
заворушень чи вчинення кримінальних
правопорушень, загрозу здоров'ю
населення або правам і свободам інших
людей. У постанові суду зазначається
спосіб обмеження щодо реалізації права
на мирні зібрання.

Статтею 1 Закону України "Про основи
національної безпеки України"
встановлено, що національна безпека -
захищеність життєво важливих
інтересів людини і громадянина,
суспільства і держави, за якої
забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам; національні інтереси -
життєво важливі матеріальні,
інтелектуальні і духовні цінності
Українського народу як носія
суверенітету і єдиного джерела влади в
Україні, визначальні потреби
суспільства і держави, реалізація яких
гарантує державний суверенітет
України та її прогресивний розвиток.

Відповідно до ст. 3 вищезазначеного
Закону об'єктами національної безпеки
є людина і громадянин - їхні
конституційні права і свободи.

Статтями 27, 34, 49, 50 Конституції України
закріплено, що кожен має право захищати
своє життя і здоров'я, життя і здоров'я
інших людей від протиправних посягань;
держава забезпечує
санітарно-епідемічне благополуччя;
кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля.

За таких обставин, враховуючи
планування проведення мітингів,
пікетів у місцях суспільного
призначення, суд приходить до висновку,
що в інтересах національної безпеки та
громадського порядку, з метою
забезпечення правопорядку,
запобігання вчиненню злочинів,
правопорушень, для охорони здоров'я
населення, захисту прав і свобод
мешканців м. Нікополя, доцільно
вирішити питання про обмеження щодо
проведення мітингів та пікетів на
підтримку Євромайдану в місті Києві.

Зазначені обмеження не порушують права
громадян на мирні зібрання, так як
стосуються лише певної частини міста.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Виконавчого
комітету Нікопольської міської ради до
громадської організації «Козацька
Варта Батьківщини» про обмеження права
на мирні зібрання, - задовольнити.

Обмежити право на мирні зібрання
шляхом заборони громадській
організації «Козацька Варта
Батьківщини» (53213, м. Нікополь, вул.
Короленка, буд.9) в особі ОСОБА_2
проведення масових заходів - мітингів
та пікетів на підтримку Євромайдану в
місті Києві з 16.01.2014 р. по 08.02.2014 р.

Постанова суду виконується негайно.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно. Постанова не набрала законної
сили 16.01.14 СуддяВ.С. Парненко В.С.
Парненко