Справа № 802/4913/13-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 січня 2014 р.
Справа № 802/4913/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Поліщук Ірини Миколаївни,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: Вінницької об'єднаної
Державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області

до: суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ, позивач)
з позовом до суб`єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ФО ОСОБА_1, відповідач) про
стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
станом на 19.12.2013 року відповідач
внаслідок несплати єдиного податку має
заборгованість перед бюджетом в сумі
874,35 грн. Дану заборгованість
відповідач в добровільному порядку не
погашає, в зв'язку з чим даний позов
заявлено до суду.

Представник позивача в судове
засідання не з`явилась, 21.01.2014 року до
суду надійшла заява про розгляд справи
в порядку письмового провадження та
підтримання позовних вимог у повному
обсязі (а.с. 28).

Відповідача письмових заперечень на
позовну заяву не надав, в судове
засідання не з'явився, повноважного
представника не направив, хоча про час,
дату та місце його проведення
повідомлявся належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яке міститься в матеріалах справи (а.с.
27).

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України,
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду,
без поважних причин розгляд справи
може не відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 1 статті 49 КАС України
встановлено, що особи, які беруть
участь у справі, мають рівні
процесуальні права і обов'язки.
Відповідно до частини 2 зазначеної вище
статті особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про час, дату і місце розгляду
судової справи з його участю та
реалізації ним права судового захисту
своїх прав та інтересів.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні не визнана обов'язковою, суд,
у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС
України, визнав можливим проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 291.3 ст. 291 глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) визначено, що юридична особа
чи фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Судом встановлено, що відповідач обрав
спрощену систему оподаткування,
подавши відповідну заяву (а.с. 14).
Корінець свідоцтва НОМЕР_2 (а. с. 15)
підтверджує перебування його на
спрощеній системі оподаткування та
свідчить про закріплення за ним з 13
липня 2012 року статусу платника єдиного
податку.

Як вбачається з заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування, СПД
ФО ОСОБА_1 відноситься до 3 групи
платників єдиного податку зі ставкою
єдиного податку 5 % розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно з ч. 2 п. 294.1 ст. 294 ПК України,
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал. Пунктами 295.3, 295.4 ст. 295 ПК
України визначено, що платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал. Сплата єдиного
податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України, платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 300 ПК України встановлено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність згідно цього Кодексу
за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку.

Судом встановлено, що відповідач,
починаючи з 19.11.2012 року не виконував
обов'язок зі сплати єдиного податку.
Згідно даних облікової картки СПД ФО
ОСОБА_1 має заборгованість перед
бюджетом зі сплати єдиного податку в
сумі 874,35 грн. (а.с. 7).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1.
статті 14 цього ж Кодексу, податковий
борг - сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

В силу п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу,
відповідачу виставлено податкову
вимогу № 82 від 17.01.2013 року на суму
податкового боргу 442,35 грн. Проте,
вказана податкова вимога залишилась
без виконання.

Після 17.01.2013 року відповідачем єдиний
податок також не сплачувався,
внаслідок чого заборгованість зросла
та в загальному підсумку становить 874,35
грн.

Суд зауважує, що повторна вимога про
сплату недоїмки відповідачу не
надсилалась. Вказане відповідає
приписам п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України, відповідно до якого у разі,
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого
платника податку, що існує на день
погашення. У разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Беручи до уваги те, що суму
заборгованості в розмірі 874,35 грн.
відповідач не сплатив, доказів її
погашення станом на день розгляду
справи не надано, наявність вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Згідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 зазначеної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини

Статтею 20 Податкового кодексу України
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу, звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам,
визнаються відповідачем, у зв'язку з
чим позов підлягає задоволенню
відповідно до чинного законодавства та
у межах заявлених вимог.

Частиною 4 ст. 94 КАС України
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владний
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з суб`єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3,
НОМЕР_4 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 302689) до
місцевого бюджету податковий борг в
сумі 874,35 грн. (вісімсот сімдесят чотири
гривні 35 копійок).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Поліщук Ірина
Миколаївна