Справа № 808/9135/13-а
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

29 січня 2014 року 10 год. 50 хв. Справа №
808/9135/13-а м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
колегії суддів: головуючого судді
Недашківської К.М., суддів Дуляницької
С.М. та Максименко Л.Я., за участю:
секретаря судового засідання
Ємельянової А.С., представників
позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(довіреність від 25 грудня 2013 року),
представника відповідача 1 - не прибув,
представника відповідача 2 - Бойченко
С.Й. (довіреність від 18 грудня 2013 року),
представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - не
прибув, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_4 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни та
Державної реєстраційної служби
України про визнання протиправним і
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

29 листопада 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов ОСОБА_4 (далі іменується
- позивач) до Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни (далі
іменується - відповідач 1) та Державної
реєстраційної служби України (далі
іменується - відповідач 2), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправним та скасувати рішення
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни від 10
червня 2013 року №2998022 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень; зобов'язати Державну
реєстраційну службу України поновити
на підставі рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 27
квітня 2012 року по цивільній справі
№2-3938/2011 за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1; стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача суму сплаченого судового
збору в розмірі 68 грн. 82 коп.

Заявлені позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни від
10 червня 2013 року №2998022 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень є протиправним, оскільки
останній був зобов'язаний здійснити
реєстрацію нерухомого майна на
підставі рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2012,
яким встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири від 05.12.2001, за
яким позивач є власником квартири, є
дійсним. Позивач вважає, що рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, оскільки при
зверненні позивача до реєстраційної
служби ним надані всі необхідні для
такої реєстрації документи.

Ухвалою судді від 02.12.2013 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

Під час розгляду справи по суті
позивачем надані суду уточнення
позовних вимог, згідно яких позивач
просить суд: визнати протиправним та
скасувати рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни від
10 червня 2013 року №2998022 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень; зобов'язати Держану
реєстраційну службу України прийняти
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень; зобов'язати державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицьку Марію
Євгеніївну зареєструвати право
власності за позивачем на квартиру
АДРЕСА_1; стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача суму
сплаченого судового збору в розмірі 68
грн. 82 коп.

Заява про уточнення позовних вимог
прийнята судом та надіслана
відповідачам по справі та третій особі,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача.

29.01.2014 в судове засідання прибув
представник позивача, підтримав
заявлені позовні вимоги, та просив суд
задовольнити їх повністю.

Відповідач 1, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув. В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач 1
вказав, що його рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 10.06.2013 є обґрунтованим та
законним, оскільки рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 27.04.2012, яке надане
позивачем разом із заявою про
реєстрацію прав та їх обтяжень, не
являється рішенням про визнання права
власності на нерухоме майно, а лише
визначає витребування майна з
незаконного чужого володіння, усунення
перешкод у користуванні ним та
вселення позивача у квартиру.
Відповідач 1 вказує, що відповідно до
пункту 27 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
від 22.06.2011 №703, одним із документів, що
підтверджує виникнення права
власності є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.
Оскільки, рішення суду, надане
позивачем при зверненні до державного
реєстратора, не являється таким, тому
останній мав всі законні підстави для
відмови в проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень на
підставі статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак,
відповідач 1 просить суд відмовити
позивачу в задоволенні заявлених
позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання прибув представник
відповідача 2, підтримав, викладену в
письмових запереченнях на
адміністративний позов, правову
позицію щодо предмета спору, та просив
суд відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог. Відповідач 2 зазначив,
що відповідно до статті 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» рішення про реєстрацію прав
не нерухоме майно та їх обтяжень
приймається державним реєстратором
самостійно та одноособово, а відтак
Державна реєстраційна служба України
не являється особою, яка проводить
реєстраційні дії. Щодо позовної вимоги
про зобов'язання Держаної
реєстраційної служби України прийняти
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, яка заявлена позивачем при
уточненні позовних вимог, відповідач 2
вказав, що заява про реєстрацію прав та
їх обтяжень була прийнята
реєстраційним органом та передана
відповідному реєстратору. Крім того,
відповідач 2 вказав, що реєстраційний
орган не приймає заяви від заявників
лише у випадку несплати ними
державного мита, та не здійснює
перевірку змісту заяви та доданих до
неї документів. Такою перевіркою
займається конкретний державний
реєстратор, якому передана заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та документи, додані до неї.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибула, та не повідомила суд про
причини неприбуття.

Враховуючи думку представників сторін,
які прибули до суду, та керуючись
приписами статті 128 КАС України, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представників відповідача 1 та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 29.01.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_4, звернувся до
реєстраційного органу із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 22.05.2013, з метою реєстрації
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
(а.с. 16).

Державним реєстратором Реєстраційної
служби Запорізького міського
управління юстиції Запорізької
області Цесельським Д.С. складено
картку прийому заяви №2516265 від 23.05.2013 з
переліком документів, поданих із
заявою (а.с. 17).

За результатами розгляду заяви
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень Державним реєстратором
Державної реєстраційної служби
України Дурицькою Марією Євгеніївною
винесено рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 10.06.2013 №2998022 (а.с. 18).

Не погоджуючись з прийнятим Державним
реєстратором рішенням, позивач
звернувся до суду з позовом про
визнання такого рішення протиправним і
скасування, та зобов'язання вчинити
певні дії.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 КАС України,
яка визначає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовими актами, які
регулюють спірні відносини є Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі
іменується - Закон України №1952-IV), який
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна;
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» від 22.06.2011 №703 (далі
іменується - Порядок №703), яка визначає
процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна; та
Наказ Міністерства юстиції України
«Про заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб» від 02.04.2013 №607/5 (далі
іменується - Наказ №607/5), визначає
процедуру взаємодії системи органів
державної реєстрації прав та державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
органів державної реєстрації прав під
час проведення державної реєстрації
права власності та/або речових прав на
нерухоме майно.

В ході розгляду справи встановлено, що
позивач звернувся із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області Цесельського Д.С.,
яким складено картку прийому заяви від
23.05.2013 №2516265 з переліком документів,
поданих із заявою.

Зі змісту картки прийому заяви від
23.05.2013 №2516265 вбачається, що позивачем до
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подані наступні документи:
договір купівлі-продажу від 05.12.2001,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 (а.с. 6); технічний паспорт
від 03.12.2001, виданий Запорізьким
міжміським бюро технічної
інвентаризації (а.с. 48); рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 27.04.2012 по справі №2-3938/2011
(а.с. 9).

Відповідно до пункту 4 Наказу №607/5,
орган державної реєстрації прав у день
прийняття відповідної заяви або
рішення суду про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень, скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно або скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно у випадках,
передбачених пунктом 1 наказу, та
виконання дій, передбачених пунктом 3
цього Порядку, за допомогою
програмного забезпечення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
передає таку заяву на розгляд до
Укрдержреєстру.

Державний реєстратор Реєстраційної
служби Запорізького міського
управління юстиції Запорізької
області Цесельський Д.С., на підставі
пункту 4 Наказу №607/5, передав заяву
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень до Укрдержреєстру,
оскільки дійшов висновку, що державна
реєстрація прав та їх обтяжень
стосується рішення суду, що набрало
законної сили.

Після передачі заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень до
Укрдержреєстру, та за результатами її
розгляду Державним реєстратором
Дурицькою М.Є. (відповідачем 1) винесено
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
10.06.2013 №2998022. Спірне рішення винесене на
підставі статті 24 Закону України №1952-IV
та пунктів 16, 23 Порядку №703.

За приписами частини 1 статті 24 Закону
України №1952-IV, у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав. За наявності підстав для відмови
в державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до пункту 16 Порядку №703, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Пунктом 23 Порядку №703 встановлено, що
Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

В письмових запереченнях проти
адміністративного позову (а.с. 30)
відповідач 1 вказав, що відмова у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень прийнята на підставі пункту 4
частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV,
відповідно до якого, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Відповідач 1 вказав, що рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 27.04.2012 по справі №2-3938/2011
витребувано з чужого незаконного
володіння квартиру АДРЕСА_1; усунуто
позивачу перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні
нерухомим майном, шляхом виселення
ОСОБА_8 та зняття її з реєстрації;
вселено позивача у належну їй на праві
власності квартиру. Відтак, відповідач
1 зазначає, що дане судове рішення не є
документом про визнання права
власності на квартиру за позивачем, та
не може бути підставою для проведення
державної реєстрації права власності
на даний об'єкт нерухомого майна.

Суд погоджується з даними доводами
відповідача 1, з огляду на наступне.

За приписами пункту 26 Порядку №703, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно з пунктом 27 Порядку №703,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 27.04.2012 по справі
№2-3938/2011 витребувано з чужого
незаконного володіння квартиру
АДРЕСА_1; усунуто позивачу перешкоди у
володінні, користуванні та
розпорядженні нерухомим майном, шляхом
виселення ОСОБА_8 та зняття її з
реєстрації; вселено позивача у належну
їй на праві власності квартиру. Відтак,
відповідач 1 зазначає, що дане судове
рішення не є документом про визнання
права власності на квартиру за
позивачем, та не може бути підставою
для проведення державної реєстрації
права власності на даний об'єкт
нерухомого майна.

Проте, дане рішення суду не являється
таким, яким встановлено за позивачем
право власності на квартиру АДРЕСА_1, чи
інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд зазначає, що рішення
Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької М.Є. про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
10.06.2013 №2998022 являється законним та
обґрунтованим, оскільки судове
рішення, надане позивачем разом із
заявою про реєстрацію прав та їх
обтяжень, не являється рішенням, яке
встановлює за позивачем право
власності на квартиру.

Суд зазначає, що позовна вимога
позивача про зобов'язання Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької Марії
Євгеніївни зареєструвати право
власності за позивачем на квартиру
АДРЕСА_1 є похідною від вимоги про
визнання протиправним та скасування
рішення Державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Дурицької М.Є. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 10.06.2013 №2998022.

Зважаючи на те, що під час розгляду
справи судом встановлено законність та
обґрунтованість рішення Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької М.Є. про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 10.06.2013 №2998022, похідна
позовна вимога про зобов'язання
Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни
зареєструвати право власності на
нерухоме майно не підлягає
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Держаної реєстраційної служби України
прийняти заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень, суд зазначає, що
при зверненні позивача до
реєстраційного органу із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, така заява була прийнята
реєстраційним органом та розглянута.
При чому, законом не обмежено право
позивача повторно звертатись до
реєстраційного органу із такою заявою.

Суд зазначає, що єдиною підставою для
неприйняття заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень є
неподання разом з нею доказів сплати
суми державного мита. Таким чином,
позивач може у будь-який час
реалізувати право на звернення до
реєстраційного органу із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд, оцінивши докази по справі у їх
сукупності, приходить до висновку, що
відповідачем 1 доведено правомірність
спірного рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 10.06.2013 №2998022, а позивачем
не доведено обґрунтованості заявлених
позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
К.М. Недашківська

Судді
С.М. Дуляницька

Л.Я. Максименко