Справа № 821/4394/13-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. 13 год.04 хв.Справа №
821/4394/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за
участю представника позивача
Польської А.О., представника
відповідача Сеніної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Нова Каховка Херсонської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області про стягнення
заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Нова Каховка Херсонської області
(позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції фонду
Соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання у м. Нова
Каховка (відповідач) про стягнення 2250
грн. заборгованості по витратах з
виплати пенсій по інвалідності особам,
які отримали каліцтво на підприємствах
СРСР та СНД, за червень-жовтень 2013 року.
Позов вмотивовано тим, що Управління
Пенсійного фонду в м. Нова Каховка
здійснювало виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
пенсіонерам, а витрати по виплаті цих
пенсій відповідачем не включені до
відшкодування та не погашені.

Представник позивача прибув в судове
засідання, просить задовольнити позов.

Відділення виконавчої дирекції фонду
Соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання у м. Нова
Каховка (відповідач) не погоджується з
позовними вимогами та вважає, що вони
мають бути відхилені, оскільки вимоги
про відшкодування витрат, пов'язаних і
проведенням соціальних виплат можуть
бути пред'явлені виключно Пенсійним
Фондом України до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
України, а даний спір виник на етапі
звірки за особовими справами
потерпілих. Відповідач вважає, що до
повноважень сторін входить тільки
здійснення процедури звірки витрат на
виплату пенсій, а розрахунки в
грошовому виді провадяться лише на
централізованому рівні. У відповідача
відсутні повноваження щодо грошового
відшкодування вказаної категорії
коштів, а у позивача відсутні
повноваження на пред'явлення позову
про відшкодування спірних витрат.

Представник відповідача прибув в
судове засідання, просить відмовити в
задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
учасників процесу, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

Відповідно до пункту "а" статті 23 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
період з червня 2013 року по жовтень 2013
року управління Пенсійного фонду
України в місті Нова Каховка витратило
на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання громадянам ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які отримали травми на
території СРСР (до 1991 року) та Росії, на
загальну суму 2250 грн. (450 грн. щомісячно).

Управління Пенсійного фонду України в
місті Нова Каховка щомісячно за період
з червня 2013 року по жовтень 2013 року
надавало відділенню виконавчої
дирекції ФССНВ міста Нова Каховка акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника з
вказаних підстав.

Відповідачем було відмовлено у
прийнятті до відшкодування 2250 грн.
виплаченої позивачем пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві особам, які
отримали травми на території держав
колишнього СРСР та Росії, що на думку
позивача суперечить "Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасного випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. №5-4/4. Даним Порядком № 5-4
(п. 3) передбачено відшкодування пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання. Статтею 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку із виплатою пенсій,
передбачених ст. 26 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

В пункті 2 цієї ж статті зазначено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відшкодування таких витрат
регулюється Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного, захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4.
Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно п. 3 Порядку відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті
26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені
відповідно до статей 91, 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
разі настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 року № 1094.

Угода про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.92 року
розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Так, згідно ст. 1
Угоди пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. При цьому усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою несе
Держава, що надає пенсійне
забезпечення (ст. 3 Угоди). Стаття 5 Угоди
встановлює, що Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівникам внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.
При цьому право на таке забезпечення,
встановлене в Україні, не залежить від
того, у якій із колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві
із застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав - учасниць Угоди.

Відповідно до вимог Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, разом з
відповідачем складають акт щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в якому визначають
загальну суму витрат. На підставі
вищезазначеного акту узгоджується
Довідка про відшкодування, згідно якої
на централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним, Фонд
перераховує відповідні кошти ПФУ.

Обов'язок відповідача відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, які ліквідовано
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Викладене свідчить про те, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР та Росії є відповідач, а
в разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України, останні
відповідач має відшкодовувати
здійснені ними витрати.

Що стосується Порядку відшкодування,
затвердженого Правлінням Пенсійного
фонду України та правлінням ФСНВ
України сумісною Постановою від 04.03.2003
року №5-4/4, яке визначило повноваження
своїх робочих органів, та обмежилось
лише процедурою звірки витрат на
виплату пенсій та затвердило механізм
відшкодування вказаних витрат лише на
централізованому рівні, суд зазначає,
що вказаний Порядок не врегульовує
спірних відносин, які виникають у
випадку не підписання актів звірки
розрахунків, оскільки встановлені ним
правила розраховані на відсутність
спору. Даний Порядок не передбачає
алгоритму дій місцевих органів Фонду
СНВ України та ПФУ у випадку виникнення
розбіжностей або спорів по актам
звірки.

Тому суд вважає, що у разі незгоди на
підписання актів з боку відділень
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, вимоги органу ПФУ
про стягнення коштів на відшкодування
витрат мають вирішуватись у в
загальному порядку в судах
адміністративної юрисдикції.

Такі вимоги є обґрунтованими, оскільки
статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV,
яка визначає перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача повноважень щодо пред'явлення
позову про відшкодування витрат в
грошовому виразі на рівні місцевих
органів, та на відсутність у
відповідача обов'язку щодо
відшкодування спірних витрат, суд
вважає необґрунтованим, оскільки
статтею 8 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Положенням про
управління ПФУ, затвердженим
постановою Правління ПФУ від 30.04.2001 №8-2,
визначено, що Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що
безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві здійснюють
його правління та виконавча дирекція.
За змістом статті 18 зазначеного Закону
виконавча дирекція Фонду є постійно
діючим виконавчим органом правління
Фонду, проводить свою діяльність від
імені Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його статутом і
Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
затвердженим постановою правління
Фонду від 20 квітня 2001 року № 15,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є,
зокрема, її відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

З огляду на викладене, вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду, крім
іншого, визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва особам, які стали інвалідами
від нещасного випадку на виробництві
на території колишніх республік СРСР
та держав СНД підлягають відшкодуванню
за рахунок Фонду як належного
страховика від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання. Такий висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постановах Верховного Суду
України від 20 березня 2007 року №№
21-1087во06, від 12 червня 2012 року № 21-165а12, 21
травня 2013 року № 21-129а13, від 04.06.13 №
21-150а13. Відповідно до частини першої
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивні частини постанови.
Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд
-

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області заборгованість за
період з червня по жовтень 2013 року в
сумі 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят)
грн. на користь Управління пенсійного
фонду України в м. Нова Каховка
Херсонської області.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 31 січня 2014 р.

Суддя
Хом'якова
В.В.

кат. 10.2