Справа № 1513/1573/12
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 1513/1573/12

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Маслеников О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Федусика А.Г.,

судді - Градовського Ю.М.,

за участю секретаря судового
засідання - Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
якій діє від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 02 вересня 2013р. по
справі за позовом ОСОБА_4 до Кілійської
міської ради Одеської області, за
участю третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання недійсним рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

04.12.2009р. ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до Кілійської міської ради
Одеської області про визнання
незаконним рішення № 213-V-12 від 25.01.2007р. в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки,
загальною площею 975 кв.м. по АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення порушує її права
на отримання у власність земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 1170
кв.м., на яку згідно рішення Кілійської
міської ради від 30.06.2006р. № 34-V-3 позивачу
наданий дозвіл на складання технічної
документації. Частина цієї земельної
ділянки, площею 305 кв.м., самовільно
захоплена ОСОБА_3, та включена до складу
земельної ділянки, площею 975 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, яка оскаржуваним
рішенням виділена ним у власність.

Представник відповідача заперечував
проти позову та зазначав, що земельні
ділянки, якими користуються ОСОБА_3 та
на яку ОСОБА_4 наданий дозвіл на
складання технічної документації,
частково накладаються. Проте,
враховуючи, що ОСОБА_3 правомірно
користуються земельною ділянкою,
площею 975 кв.м., відсутні підстави для
скасування рішення № 213-V-12 від 25.01.2007р.

Треті особи також заперечували проти
позову, підтверджуючи правомірність
користування ними земельною ділянкою,
загальною площею 975 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 02 вересня 2013р.
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Кілійської міської ради № 213-V-12 від
25.01.2007р. в частині безоплатної передачі
у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3
земельної ділянки, загальною площею 975
кв.м. по АДРЕСА_1.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
треті особи подали апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просили скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
про відмову у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Кілійської міської ради від
30.06.2006р. № 34-V-3 надана згода на складання
ОСОБА_4 технічної документації на
земельну ділянку, загальною площею 1170
кв.м., по АДРЕСА_2 для будівництва
житлового будинку та ведення
особистого селянського господарства.
Раніше зазначеною ділянкою
користувалася гр.ОСОБА_5, проте,
рішенням Кілійської міської ради від
30.06.2006р. № 33-V-3 право користування
земельною ділянкою цією особою
припинено в зв'язку із руйнуванням
будинку та зараховано зазначену
земельну ділянку у землі житлової та
громадської забудови.

Частина цієї земельної ділянки, а саме
ділянка, площею 305 кв.м., фактично
використовується ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
є власниками житлового будинку із
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, та на ній розміщені певні
господарчі споруди. Згідно технічного
паспорта на домоволодіння АДРЕСА_1
житловий будинок із господарськими
спорудами за документами розташований
на ділянці площею 600 кв.м., фактично - на
земельній ділянці, площею 975 кв.м.

25.01.2007р. Кілійська міська рада прийняла
рішення № 213-V-12, яким безоплатно
передала у приватну власність ОСОБА_2
та ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 975
кв.м. АДРЕСА_1, для обслуговування
житлового будинку.

Домоволодінням АДРЕСА_1 Полякови
володіють на підставі договору
купівлі-продажу від 29.12.2004р., в якому
зазначено, що житловий будинок з
надвірними спорудами розташований на
земельній ділянці, площею 600 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3, як власники житлового будинку
АДРЕСА_1 правомірно користуються
земельною ділянкою, площею 600 кв.м., яка
зазначена у договорі купівлі-продажу.
Враховуючи, що міською радою до часу
надання ОСОБА_4 згоди на складання
технічної документації на суміжну
земельну ділянку, не приймалось
рішення щодо передачі ОСОБА_3 земельної
ділянки, площею 375 кв.м., на якій
частково розташовані придбані ними
господарчі споруди, відповідачем
неправомірно прийнято оскаржуване
рішення.

Судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції на
підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у
редакції, чинній на час придбання
ОСОБА_3 житлового будинку з надвірними
спорудами за АДРЕСА_1, під час переходу
права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку
або її частину може переходити на
підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди.

За ст. 377 ЦК України до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Змістом частин 1, 2 ст. 120 ЗК передбачено,
що зазначена норма закріплювала
самостійні правові режими права
власності на земельну ділянку та права
власності на розташовані на цій
земельній ділянці об'єкти нерухомості,
згідно з якими перехід права власності
на будівлю та споруду до набувача
нерухомого майна не тягне за собою
безумовного (автоматичного) переходу
права власності на всю земельну
ділянку, на якій вони розташовані.

Отже, при переході права власності на
будівлю, право власності чи
користування земельною ділянкою під
цією будівлею переходить не
автоматично, а за відповідним рішенням
уповноважених органів у встановленому
чинним законодавством порядку.

За ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селиш, міст
належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Органами, уповноваженими
розпоряджатися землями в межах
населених пунктів, є відповідні
сільські, селищні, міські ради
відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України.

Стаття 116 ЗК України передбачає право
громадян на отримання у власність
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, в т.ч. шляхом
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян, а
також одержання їх в межах норм
безоплатної приватизації.

Аналіз наведених норм права дає
підстав для висновку, що оскільки
домоволодіння АДРЕСА_1 фактично
розташовано на земельній ділянці,
площею 975 кв.м., а не на 600 кв.м., як
зазначено в договорі купівлі-продажу,
ОСОБА_3 обґрунтовано просили від
Кілійської міської ради передати їм у
приватну власність земельну ділянку,
площею саме 975 кв.м.

В свою чергу відповідач, передаючи
ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність
земельну ділянку, площею 975 кв.м., за
АДРЕСА_1 для обслуговування будинку та
господарських будівель на підставі
оскаржуваного рішення № 213-V-12 від
25.01.2007р., діяв у межах наданих
повноважень та відповідно до закону.

Інше становище потягло б за собою
порушення прав власності ОСОБА_3 на
господарські споруди під літ. «Д», «Е»,
«Ж», які розташовані на земельній
ділянці, площею 305 кв.м., яка увійшла до
складу земельної ділянки, площею 1170
кв.м., на яку відповідачем дана згода
ОСОБА_4 на складання проектної
документації на підставі рішення від
30.06.2006р. № 34-V-3.

Судова колегія вважає, що обставини
надання Кілійською міською радою згоди
ОСОБА_4 на складання проектної
документації на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 на підставі рішення 30.06.2006р. №
34-V-3 не перешкоджало відповідачу в
подальшому у прийнятті рішення № 213-V-12
від 25.01.2007р. про передачу ОСОБА_3
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки АДРЕСА_1, оскільки
надання дозволу на складання технічної
документації на земельну ділянку не
означає обов'язку для міської ради
надати в подальшому у власність особи
земельну ділянку того ж розміру.

Невірна правова оцінка судом першої
інстанції обставин по справі,
неврахування наведених норм права
призвело до ухвалення помилкового
судового рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України, судова
колегія скасовує постанову суду першої
інстанції та ухвалює нову, якою у
позові відмовляє.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, якій діє від
імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 02 вересня 2013р. -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову про
відмову у позові ОСОБА_4 до Кілійської
міської ради Одеської про скасування
рішення № 213-V-12 від 25.01.2007р.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
А.Г.Федусик

Суддя:
Ю.Г.Градовський