Справа № 812/196/14
Суддя: І.В.Тихонов
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/196/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Тихонова І.В.

при секретарі:
Лушниковій О.С.,

за участю:

представника позивача не
прибув,

представника відповідача не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Державного підприємства
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
про стягнення податкового боргу з
рахунків у банках обслуговуючих
платника у розмірі 205 395,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області (далі -
позивач, ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ
Міндоходів у Луганській області) до
Державного підприємства
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
(далі - відповідач, ДП
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв")
про стягнення податкового боргу з
рахунків у банках обслуговуючих
платника у розмірі 205 395,86 грн., яке
обґрунтовано наступним.

ДП "Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
зареєстровано виконавчим комітетом
Сєвєродонецької міської ради, як
юридична особа та зареєстровано як
платника податків в ДПІ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області і на
цей час є боржником по сплаті податків
до бюджету. Підприємству направлено
податкову вимогу №199 від 05.11.2012.

У Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна зареєстровано податкову заставу,
витяг №37294564.

У зв'язку з несплатою податкових
зобов'язань у підприємства виник
податковий борг з ПДВ по деклараціях №
від 17.09.2013 в сумі 10793,00 грн., №
від 16.10.2013 в сумі 33621,00 грн., №
від 14.11.2013 в сумі 21514,00 грн.,
враховуючи часткову сплату 1398,28 грн., та
пеню 326,47 грн., сума заборгованості у
загальному розмірі становить 64856,19 грн.,
та з земельного податку по декларації
№ від 14.02.2013 враховуючи часткову
сплату 357,92 грн., та пеню 282,49 грн., в сумі
140539,67 грн., який підлягає стягненню з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника на
підставі п. 95.3 ст. 95 "Податкового
кодексу України"від 02.12.2010 № 2755-VI. У
зв'язку з чим, позивач просить стягнути
кошти з ДП "Науково-дослідницький
інститут техніки безпеки хімічних
виробництв" за податковим боргом з
рахунків у банках, обслуговуючих
боржника з податку на додану вартість в
сумі 64856,19 грн., з земельного податку в
сумі 140539,67 грн. на користь держави.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином, від нього на адресу
суду електронною поштою надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність та в якому зазначено, що
позивач позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, про дату й час
слухання справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, заперечень проти позову не
надав, заяв про розгляд справи за його
відсутності до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи та надані
суду докази, суд задовольняє подання
повністю з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ДП
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
зареєстровано у виконавчому комітеті
Сєвєродонецької міської ради 09.11.1993,
ідентифікаційний номер суб'єкта
підприємницької діяльності в Єдиному
Державному реєстрі підприємств та
організацій України 00209102, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи.(а.с.7,8).

ДП "Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв" є
платником податку на додану вартість з
09 липня 1997 року, індивідуальний
податковий номер 44, що
підтверджується свідоцтвом № 100119040 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість. (а.с.11).

Як платник податків ДП
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
перебуває на обліку в ДПІ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області з 24
червня 1993 року за № б/н, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків .(а.с.10).

За відповідачем обліковується
податковий борг відповідно до поданих
ним до податкового органу податкових
декларацій з податку на додану
вартість а саме: № від 17.09.2013 в
сумі 10793,00 грн., № від 16.10.2013 в сумі
33621,00 грн., № від 14.11.2013 в сумі 21514,00
грн., враховуючи часткову сплату 1398,28
грн., та пеню 326,47 грн. (а.с.14-19)

Таким чином, сума податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 64856,19 грн.,
самостійно визначена відповідачем у
податкових деклараціях № , №
, № .

З матеріалів справи вбачається, що за
відповідачем рахується податковий
борг з земельного податку у розмірі
140539, 67 грн., який виник за відповідачем
через несплату самостійно визначених
податкових зобов'язань у податковій
декларації за 2013 рік від 14.02.2013 №
враховуючи часткову сплату 357,92 грн., та
пеню 282,49 грн., на загальну суму 140539, 67
грн. (а.с.20-21)

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про
державну податкову службу в
Україні"від 04.12.1990 р. № 509 -ХІІ органи
державної податкової служби наділені
функціями з контролю за додержанням
законодавства про податки та
правильністю їх обчислення і сплати до
бюджету.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим кодексом для
подання податкової декларації.

Згідно до ст.203 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. Платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

У відповідності із підпунктом 14.1.136
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності - обов'язковий платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою (далі
у розділі XIII - орендна плата).

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
землю.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст. 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди.

Податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до статті 285 Податкового
кодексу України базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (підпункт 286.2 статті 286
Податкового кодексу України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця нову звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації до 1 лютого поточного року,
протягом 20 календарних днів місяця, що
настає за звітним (підпункт 286.3 статті
286 Податкового кодексу України).

У відповідності із підпунктом 287.3
статті 287 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (підпункт
287.4 статті 287 Податкового кодексу
України).

Згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ
податковим боргом вважається сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків, а також пеня, нарахована на
суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.20.1.18 ст.20 Податкового
кодексу України Державна податкова
інспекція має право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Згідно з п.95.3 ст.95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків здійснюється за рішенням суду
яке направляється до виконання
органами державної податкової служби,
у розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до ст.102 Податкового кодексу
України контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
або граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше,- за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Якщо платіж стягується за рішенням
суду, строки стягнення встановлюються
до повного погашення такого платежу
або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
вручено 05.11.2012 податкову вимогу № 199,
про що свідчить особистий підпис
бухгалтера 1 категорії ДП
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв" у
корінці вимоги. Вказана податкова
вимога відповідачем не оскаржувалась.

Оскільки податкова вимога № 199 є чинною
(доказів про відкликання податкової
вимоги суду не надано), суд прийшов до
висновку, що органом державної
податкової служби при зверненні до
адміністративного суду з поданням про
стягнення коштів за податковим боргом
дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України.

Внаслідок того, що відповідач станом на
дату розгляду та вирішення
адміністративної справи у
добровільному порядку податковий борг
з податку на додану вартість та з
земельного податку у загальній сумі 205
395,86 грн. не сплатило, вимоги
податкового органу про стягнення
коштів у загальній сумі 205 395,86 грн. за
податковим боргом з податку на додану
вартість та з земельного податку з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків та вказаних у поданні,
визнаються судом обґрунтованими,
доведеними і такими, що підлягають
задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 94, 158-163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Державного підприємства
"Науково-дослідницький інститут
техніки безпеки хімічних виробництв"
про стягнення податкового боргу з
рахунків у банках обслуговуючих
платника у розмірі 205 395,86 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути кошти Державного
підприємства "Науково-дослідницький
інститут техніки безпеки хімічних
виробництв" () за
податковим боргом з рахунків у банках,
обслуговуючих боржника з податку на
додану вартість в сумі 64856,19 грн.
(шістдесят чотири тисячі вісімсот
п'ятдесят шість гривень 19 копійок) на
користь Держави р/р № 0080, код
платежу 14010100, банк ГУДКСУ в Луганській
області, МФО 804013, отримувач УДКСУ у м.
Сєвєродонецьку, код 37944909; з земельного
податку в сумі 140539, 67 грн. (сто сорок
тисяч п'ятсот тридцять дев'ять гривень
67 копійки) на користь Держави р/р
№0080 код платежу 13050100, банк ГУДКСУ
у Луганській області, МФО 804013,
отримувач УДКСУ в м. Сєвєродонецьку,
код 37944909.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 28 січня 2014 року.

Суддя
І.В.Тихонов