Справа № 2а-2507/10/1570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26267/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

за участю секретаря судового
засідання: Мосійчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Південної
митниці Державної митної служби
України

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2010
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року

у справі № 2а-2507/10/1570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрімпорт КV»

до Південної митниці Державної митної
служби України,

Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі

про скасування податкових повідомлень
та податкових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 липня
2010 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року, адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрімпорт КV»
(позивач) до Південної митниці
Державної митної служби України
(відповідач-1) та Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі (відповідач-2) задоволено
повністю. Скасовано податкові
повідомлення № 11 від 04 лютого 2010 року
та № 12 від 04 квітня 2010 року, а також
першу податкову вимогу № 1/26 від 24
березня 2010 року та другу податкову
вимогу № 2/57 від 07 червня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач-1
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Південна митниця Державної митної
служби України, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 09
липня 2010 року, ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем-1
проведено камеральну перевірку стану
дотримання позивачем вимог
законодавства України з питань митної
справи щодо повноти нарахування та
сплати до Державного бюджету України
податків та зборів при митному
оформленні товарів, які класифікуються
у товарній позиції 2208 згідно з УКТ ЗЕД,
здійснених у зоні діяльності
Південної митниці Державної митної
служби України в період з 01 січня 2009
року по 31 липня 2009 року, за результатами
якої складено акт
№ К/0025/9/500000000/32751017 від 21 грудня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем-1 прийнято податкові
повідомлення № 11 від 04 лютого 2010 року,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з акцизного
збору в розмірі 386 400,00 грн. (368 000,00 грн. -
основний платіж, 18 400,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), та № 12 від 04 лютого
2010 року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 77 279,99 грн. (73
599,99 грн. - основний платіж,
3 680,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

З огляду на несплату позивачем
визначених вказаними податковими
повідомленнями сум податкових
зобов'язань у визначені чинним на час
виникнення спірних правовідносин
законодавством строки, відповідачем-2
скеровано на його адресу першу
податкову вимогу № 1/26 від 24 березня 2010
року та другу податкову вимогу № 2/57 від
07 червня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем статті 1 Закону України від
07 травня 1996 року № 178/96-ВР «Про
ставки акцизного збору на спирт
етиловий та алкогольні напої» (в
редакції, чинній на момент пропуску
товару через митний кордон України),
статті 4 Закону України від 03 квітня 1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
пропуску товару через митний кордон
України; далі - Закон № 168/97-ВР)
внаслідок невірного визначення у
вантажних митних деклараціях при
імпорті коньяку (дівіну,
країна-виробник Молдова) класифікації
товару, країна походження якого не є
Франція, за кодом
УКТ ЗЕД 2208 20 12 00, оскільки відповідно до
листа Державної митної служби України
№ 11/4-10.14/6702-ЕП від 13 липня 2009 року
правильним кодом товару є код
УКТ ЗЕД 2208 20 29 00.

Задовольняючи адміністративний позов
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 35 статті 1 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент пропуску товару через митний
кордон України; далі - МК України)
пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

Пунктом 19 статті 1 МК України
передбачено, що митними процедурами є
операції, пов'язані із здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також із справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 Закону №
168/97-ВР платники податку, які імпортують
товари (супутні послуги) на митну
територію України для їх використання
або споживання на митній території
України, відповідають за дотримання
правил надання інформації для
розрахунку бази оподаткування (суми
податку, належного до сплати) митним
органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1
пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21
грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент пропуску товару через митний
кордон України) якщо згідно з нормами
цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Статтею 313 МК України передбачено,
що класифікація товарів, тобто
віднесення товарів до класифікаційних
групувань, зазначених в УКТЗД, є
виключною компетенцією митних органів.

За змістом статей 5, 6 Закону
України від 15 вересня 1995 року № 329/95-ВР
«Про акцизний збір на алкогольні напої
та тютюнові вироби» (в редакції, чинній
на момент пропуску товару через митний
кордон України) ставки акцизного збору
на алкогольні напої та тютюнові вироби
встановлюються Верховною Радою
України і є єдиними на всій території
України.

Суми акцизного збору, що підлягають
сплаті, визначаються платниками
самостійно за встановленими ставками.

Згідно з пунктом 17 розділу 3
«Здійснення митних процедур» Порядку
здійснення митного контролю й митного
оформлення товарів із застосуванням
вантажної митної декларації,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 квітня 2005
року № 314 (в редакції, чинній на момент
пропуску товару через митний кордон
України; далі - Порядок), при митному
контролі здійснюється, зокрема,
перевірка правильності класифікації
та кодування товарів (згідно з поданими
документами).

При цьому пунктом 25 розділу 3
«Здійснення митних процедур» Порядку
передбачено, що посадова особа митного
органу ініціює проведення митного
огляду, якщо документів, поданих
декларантом, недостатньо для прийняття
рішення про повноту та/або
достовірність відомостей, що
перевіряються, або результати
перевірки правильності класифікації
та кодування товарів, визначення
країни походження тощо потребують
проведення такого огляду.

Відповідно до статті 69 МК України
незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить
про можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
допущено порушення законодавства
України.

Однак, як встановлено судами,
доказів на підтвердження подання
позивачем неповної, недостовірної,
неправдивої інформації митним органам
при декларуванні спірного товару
відповідачами надано не було, а також
не доведено факту того, що виявлена
після розмитнення товару на підставі
листа Державної митної служби України
№ 11/4-10.14/6702-ЕП від 13 липня 2009 року
методологічна помилка при
класифікації імпортованого товару
була наслідком саме протиправних дій
ТОВ «Укрімпорт КV».

А відтак, оскільки митні органи,
приймаючи вантажні митні декларації,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
його на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому відповідач-1 не мав правових
підстав для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень про
донарахування позивачу сум податкових
зобов'язань з акцизного збору та
податку на додану вартість у зв'язку з
виявленням методологічної помилки
стосовно класифікації товару.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 09
липня 2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південної
митниці Державної митної служби
України залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Федоров М.О.