Справа № 227/5880/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Притуляк С.А.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року справа №227/5880/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради на постанову
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 07 листопада 2013 р.
у справі № 227/5880/13-а (головуючий І
інстанції Притуляк С.А.) за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради про
перерахунок та виплату недоотриманих
сум на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, -

В С Т А
Н О В И В:

22 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5615.00
грн.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 07 листопада 2013 року задоволено
позовні вимоги. Суд першої інстанції
визнав неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Добройільської міської ради щодо не
нарахування і виплати ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі, передбаченому ст.48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
зобов'язав Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік як інваліду
другої групи відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з розрахунку 5 мінімальних заробітних
плат з урахуванням фактичної
виплаченої суми, тобто в розмірі 5615
гривень 00 копійок.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції позивач та
звернувся з апеляційною скаргою у якій
вказав, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріально та процесуального права.
Зазначив, що нарахування разової
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення здійснювалось
Управлінням соціального захисту
населення Костянтинівської міської
Ради у відповідності до вимог
законодавства. Просило скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 встановлено 2
групу інвалідності, відноситься до 1
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується копією посвідчення
НОМЕР_1, довідками серії ДОН-04 № 070865 та
ДОН-05 №090817 (а.с. 3-4).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради і користується правами та
пільгами, передбаченими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильскої катастрофи».

Згідно листа Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради від 27.09.2013
року № 11/009/01-16 позивачу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 перераховано
щорічну допомогу на оздоровлення за 2013
рік в розмірі 120.00 грн. (а.с. 6).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного судового рішення
зазначав, що відповідач, нараховуючи
позивачу допомогу на оздоровлення за
2013 рік в розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи», діяв не у відповідності до
чинного законодавства, з чим не може
погодитись колегія суддів, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено право позивача на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи соціального захисту
населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління соціального захисту
населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу
України.

Розміри щорічної допомоги на
оздоровлення відповідної категорії
громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ї
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлюється цим
законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначення
порядку та розмірів соціальних виплат
віднесено до відання Кабінету
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено,
що Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлений розмір допомоги на
оздоровлення, а саме - 120 грн. для осіб,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії,
інвалідам 2-ї групи.

Відповідно до п.4 прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» у 2013 році норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

На дійсний час вищезазначені
прикінцеві положення та постанова
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є діючими та не визнані
неконституційними.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладене спростовує висновок
суду першої інстанції що повноваження
Кабінету Міністрів України на
визначення розміру допомоги на
оздоровлення на 2013 рік не були
реалізовані.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується особам,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
що встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, а
не в розмірах, що передбачені
положеннями ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що порушення судом норм
матеріального права, призвело до
невірного вирішення справи, постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню відповідно до вимог статті
202 КАС України, з прийняттям нової
постанови з відмовою в позовні
позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 185, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради на
постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 07 листопада 2013 р. у справі №
227/5880/13-а задовольнити.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 07 листопада 2013 р. у справі №
227/5880/13-а скасувати.

Відмовити в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5615 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
І.А.Васильєва

В.Г.Яманко