Справа № 810/374/14-а
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року 810/374/14-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Волков А.С.,

при секретарі судового засідання Сюр
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного
підприємства "Модус-С"

до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство "Модус-С" із
позовом до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.08.2013 № , згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на додану вартість
по вітчизняних товарах (роботах,
послугах)" на загальну суму 63795,00 грн., з
яких: 51036,00 грн. - за основним платежем;
12759,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

В основу визначення податкових
зобов'язань згідно із зазначеним
повідомленням-рішенням податковим
органом покладено висновки про
неправомірне формування податкового
кредиту з податку на додану вартість за
рахунок сум податку, сплачених
контрагенту у складі ціни придбаного
товару, що призвело до заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість. Податковий орган
стверджував, що в дійсності
господарські операції мали фіктивний
характер, а договори та інші
фінансово-господарські документи
складено учасниками господарських
операцій з метою неправомірного
отримання податкової вигоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що правильно визначив
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість, а висновки
податкового органу вважає
безпідставними, оскільки господарські
операції мали реальний характер - товар
контрагентом поставлено в повному
обсязі й оплачено позивачем, ці факти
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
та податковій звітності. Таким чином,
позивач просив суд податкове
повідомлення-рішення визнати
протиправним і скасувати.

Під час судового розгляду представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши представлені документи та
інші зібрані по справі матеріали, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Приватне підприємство "Модус-С" є
юридичною особою, що зареєстрована
02.03.1995 Макарівською районної державною
адміністрацією Київської області, як
платник податків перебуває на обліку в
Ірпінській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області. Позивач також зареєстрований
як платник податку на додану вартість.

Основними видами діяльності позивача
є: роздрібна торгівля пальним;
діяльність посередників у торгівлі
паливом, рудами, металами та
промисловими хімічними речовинами;
оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами.

Позивач має у власності
автозаправочний комплекс, розташовий
за адресою: Київська область,
Макарівський район, село Небелиця
(свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 17.12.2008, акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 12.06.2008).

У серпні 2013 року посадовими особами
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані" за період з 01.04.2012 по 31.07.2012 та з
01.10.2012 по 31.10.2012 (акт перевірки від 13.08.2013
№ 912/22-4/23154289).

За результатами перевірки посадові
особи податкового органу дійшли
висновку про порушення позивачем вимог
чинного законодавства, а саме:

пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на загальну суму 51036,00 грн., у
тому числі по періодах: за квітень 2012
року - на суму 5465,00 грн.; за травень 2012
року - на суму 13559,00 грн.; за червень 2012
року - на суму 5450,00 грн.; за липень 2012
року - на суму 16173,00 грн.; за жовтень 2012
року - на суму 10389,00 грн.

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій позивача з приводу придбання
скрапленого газу у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтернафтогазінвест Компані".

Податковий орган стверджував, що
позивач неправомірно сформував
податковий кредит з податку на додану
вартість за рахунок сум податку,
сплачених вказаному контрагенту у
складі ціни товару, і це призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість. На думку
податкового органу, господарські
операції мали фіктивний характер, а
договір та інші фінансово-господарські
документи складено учасниками цієї
господарської операції з метою
неправомірного отримання податкової
вигоди.

Такі висновки зроблено посадовими
особами податкового органу на підставі
даних, одержаних від інших податкових
органів, які у своїх актах про
неможливість проведення перевірки
контрагентів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані" стверджували про відсутність
них адміністративно-господарських
можливостей для виконання зобов'язань
перед ТОВ "Інтернафтогазінвест
Компані".

За результатами перевірки Ірпінською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.08.2013 №
, згідно з яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах,
послугах)" на загальну суму 63795,00 грн., з
яких 51036,00 грн. - за основним платежем;
12759,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до вищестоящих
податкових органів у порядку
адміністративного оскарження, однак за
результатами розгляду скарг податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги - без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду
з даним позовом.

З метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи суд витребував від
позивача первинні
фінансово-господарські документи, що
підтверджують факти надання
скрапленого газу та оплати його
вартості, а також відомості щодо
формування податкового кредиту в
звітних податкових періодах, що
перевірялись. Крім того, суд зобов'язав
позивача надати витяг та довідку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, що
містять відомості про Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інтернафтогазінвест Компані".

На підставі зібраних по справі доказів
суд встановив наступне.

У січні 2011 року між позивачем (покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані" (постачальник) укладено
договір від 01.01.2011 № 28/01-2011, згідно з
яким постачальник зобов'язувався
здійснювати поставку скрапленого газу,
а покупець зобов'язувався прийняти та
оплатити. Відповідно до умов договору
поставка товару здійснювалась на
умовах Ex Works ("Франко-склад"), згідно з
якою відвантаження газу здійснювалась
з ГНС постачальника, що знаходиться за
адресою: Київська область,
Васильківський район, с. Калинівка, вул.
Залізнична, 168.

Вартість товару визначалась на кожну
поставку окремо та відображалась в
рахунках-фактурах та видаткових
накладних. На виконання вказаного
договору постачальник здійснив 15
поставок скрапленого газу на загальну
суму 306213,80 грн., у тому числі ПДВ - 51036,00
грн.

Факт поставки товару підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
копіями видаткових накладних,
складених уповноваженими
представниками постачальника та
позивача, довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
товарно-транспортними накладними, а
також документами бухгалтерського
обліку - оборотно-сальдовою відомістю
по газу скрапленому за 2012 рік.

В оплату за поставлений газ позивач
перерахував на рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтернафтогазінвест Компані" кошти в
загальній сумі 306213,80 грн., у тому числі
ПДВ - 51036,00 грн., факт перерахування
коштів підтверджується дослідженими у
судовому засіданні копіями платіжних
доручень, що містяться у матеріалах
справи.

На підтвердження фактів розрахунків та
сплати в складі ціни придбаного газу
податку на додану вартість позивач
отримав від ТОВ "Інтернафтогазінвест
Компані" п'ятнадцять податкових
накладних на загальну суму 306213,80 грн., у
тому числі ПДВ - 51036,00 грн. Вказану суму
податку на додану вартість позивач
включив до складу податкового кредиту
за відповідні податкові (звітні)
періоди, відобразив у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість та реєстрах отриманих
податкових накладних.

Позивач також надав суду документи, що
підтверджують подальшу реалізацію
скрапленого газу, придбаного у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані", а саме: довідку про реалізацію
фізичним (кінцевим споживачам) та
юридичним особам скрапленого газу з
відображенням продажу через
реєстратор розрахункових операцій,
копії фіскальних чеків, видаткових
накладних та рахунків-фактур.

Крім того, позивач представив суду
довідку про наявність в нього
персоналу, обладнання та
матеріально-технічної бази для
торгівлі скрапленим газом.

З приводу юридичної особи контрагента
позивача судом на підставі витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців суд
встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані" є юридичною особою, що
зареєстрована 22.09.2004 (номер запису в ЄДР
- 0000641); стан юридичної особи -
зареєстрована; основний вид діяльності
- оптова торгівля паливом.

Узагальнюючи відомості, зазначені в
акті невиїзної перевірки позивача від
13.08.2013 № 912/22-4/23154289, у порівнянні з
іншими доказами, зібраними судом під
час судового розгляду, суд зазначає, що
посадові особи відповідача в дійсності
факти придбання скрапленого газу не
перевіряли, адже перевірка була
невиїзною, аналізу
фінансово-господарських документів не
робили, а в акті лише перенесли до акту
цитати з актів інших податкових
органів, складених під час перевірок
контрагентів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернафтогазінвест
Компані".

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що в основу
податкового повідомлення-рішення, що
оскаржується в даній справі, органом
доходів і зборів покладено висновки
про неправомірне формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за рахунок сум,
сплачених ТОВ "Інтернафтогазінвест
Компані" за господарськими операціями,
які не мають реального характеру (є
фіктивними).

Таким чином, вирішення даної справи
залежить від доведеності факту
фіктивності господарських операцій,
який покладено в основу прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом під час судового розгляду
встановлено, що факти поставки
скрапленого газу на користь позивача
та оплати його вартості
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображені у податковому обліку та
податковій звітності; право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

Наявність певної інформації, одержаної
від інших підрозділів податкової
служби чи з інформаційних систем
державної податкової служби, що не
оформлена рішенням суб'єкта владних
повноважень і не є юридичним фактом,
утворює лише привід і підстави для
перевірки такої інформації, може
породжувати певні сумніви щодо
законності господарських операцій
платника податків, однак не є
беззаперечним доказом того факту, що в
дійсності ніякі товари (роботи,
послуги) не отримувались платником
податків від його контрагента.

Суд зазначає, що податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
визначаються податкові зобов'язання
платника податків, приймаються
податковим органом за результатами
безпосередньої оцінки
фінансово-господарських документів,
активів та інших обставин
господарської діяльності особи, з
дотриманням визначеної законом
процедури, висновки податкового органу
не можуть ґрунтуватися неперевірених
припущеннях чи суб'єктивних думках
посадових осіб інших податкових
органів, а повинні доказуватись як факт
і підтверджуватись документально.

Таким чином, висновок податкового
органу про фіктивність господарських
операцій, що здійснювались між
позивачем і ТОВ "Інтернафтогазінвест
Компані", є безпідставним.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема, з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначено статтею 198 Податкового
кодексу України, згідно з якою право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України на час вчинення спірних
операцій та видачі податкової
накладної).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
(1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ); (2)
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця; (3)
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; (4) документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; (5) наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Суд на підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
встановив, що факт отримання товару та
оплати його вартості підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображені у
бухгалтерському обліку та податковій
звітності позивача, право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

Твердження податкового органу про
фіктивність господарських операцій у
судовому засіданні були спростовані, а
надані позивачем докази є
переконливими і достатніми для
висновку суду щодо їх реальності.

Тому, податкове повідомлення-рішення
від 30.08.2013 № , підлягає скасуванню
як безпідставне.

За наведених обставин позов є таким, що
підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати щодо сплати судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 30.08.2013 № , згідно з
яким Приватному підприємству "Модус-С"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на додану вартість
по вітчизняних товарах (роботах,
послугах)" на загальну суму 63795,00 грн., з
яких 51036,00 грн. - за основним платежем;
12759,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Модус-С" судові витрати у сумі 172 (сто
сімдесят дві) гривень 05 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "03" лютого 2014 р.