Справа № 805/17456/13-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.
Справа №805/17456/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10-55 год

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання -
Алфьоровій А.Ю., за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Віціни О.О.,

представника третьої особи -
Янковського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Донецьке міське
управління Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області

про визнання протиправним та
скасування наказу, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та
скасувати наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області № 485 о/с від 4
листопада 2013 року «Про призначення на
посаду»;

- поновити позивача на попередній
посаді - посаді старшого слідчого
відділення розслідування злочинів
лінії карного розшуку Ленінського
районного відділу Донецького міського
управління МВС України в Донецькій
області.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що з 2005 року вона
займала посаду слідчого відділення
Ленінського районного відділу
Донецького міського управління
Головного управління МВС України; з 2010
- посаду старшого слідчого.

З червня 2013 року виконуючим обов'язки
начальника Ленінського РВ Донецького
міського управління призначено
Лещенко Андрія Андрійовича - рідного
брата позивача, а з вересня 2013 року
Лещенко А.А. займає посаду начальника
вказаного відділу міліції.

Наказом Головного управління МВС
України в Донецькій області № 485 від 4
листопада 2013 року ОСОБА_2 призначено
старшим слідчим відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Пролетарського РВ за рахунок
посади старшого слідчого відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Ленінського районного відділу
Донецького міського управління.

Даний наказ ОСОБА_2 вважає незаконним,
так як, на її думку, призначення Лещенка
A.A. на посаду начальника Ленінського РВ
Донецького міського управління не є
підставною для її переведення до
іншого відділу міліції з метою
запобігання прояву корупції, оскільки
при провадженні досудового слідства
всі рішення про спрямування слідства і
про провадження слідчих дій слідчий
приймає самостійно, за винятком
випадків, коли законом передбачено
одержання згоди від суду (судді) або
прокурора, і несе повну
відповідальність за їх законне і
своєчасне проведення, тобто, посада
старшого слідчого не є безпосередньо
підпорядкованою посаді начальника РВ.
Крім того, при призначенні Лещенка A.A.
на посаду начальника Ленінського РВ
Донецького МУ ГУ МВС України в
Донецькій області ОСОБА_2 вже займала
посаду старшого слідчого в цьому
райвідділі і на той час це не було
перешкодою зайняти її братом посади
начальника райвідділу не порушувало
вимоги Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» та
Закону України «Про міліцію».

На підставі викладеного, ОСОБА_2
просить суд визнати протиправним та
скасувати наказ № 485 о/с від 4 листопада
2013 року про призначення її на іншу
посаду та поновити ОСОБА_2 на
попередній посаді (а.с. 2-4).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Донецьке міське
управління Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області (а.с. 23-24).

У судовому засіданні ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила суд їх задовольнити.

Представник ГУ МВС України в Донецькій
області у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, вмотивувавши свої
заперечення наступним.

ОСОБА_2 проходить службу в органах
внутрішніх справ м. Донецька. На
працівників міліції поширюються
вимоги та обмеження, встановлені
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (зі змінами та
доповненнями), затвердженим постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991
року № 114, Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції» (ст. 18
Закону України «Про міліцію»).

Статтею 1 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
визначено терміни «безпосереднє
підпорядкування» та «близькі особи»,
відповідно до якої:

безпосереднє підпорядкування - це
відносини прямої організаційної або
правової залежності підлеглої особи
від її керівника, в тому числі через
вирішення (участь у вирішенні) питань
прийняття на роботу, звільнення з
роботи, застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням;

близькі особи - це, в тому числі, рідний
брат суб'єкта, зазначеного у ч. 1 ст. 4
цього Закону (зокрема, до зазначених
суб'єктів віднесено осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ).

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про
міліцію» передбачено, що працівники
міліції не можуть мати в
безпосередньому підпорядкуванні або
бути безпосередньо підпорядкованими у
зв'язку із виконанням повноважень
близьким їм особам.

У разі виникнення обставин, що
порушують вимоги ч. 4 цієї статті,
відповідні особи, близькі їм особи
вживають заходів щодо усунення таких
обставин у п'ятнадцятиденний строк.
Якщо у зазначений строк ці обставини
добровільно ними не усунуто,
відповідні особи або близькі їм особи в
місячний строк з дня виникнення
обставин підлягають переведенню в
установленому порядку на іншу посаду,
що виключає безпосереднє
підпорядкування. У разі неможливості
такого переведення особа, яка
перебуває в підпорядкуванні, підлягає
звільненню із служби (ч. 5, 6 ст. 17 Закону
України «Про міліцію»).

Аналогічне положення закріплено і у ст.
9 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» та
п.п. «з» п. 40 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

На підставі наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 19 вересня
2013 року № 845 о/с, наказом Головного
управління МВС України в Донецькій
області від 23 вересня 2013 року № 423 о/с
начальником Ленінського районного
відділу Донецького міського
управління призначено Лещенка A.A. У
цьому ж Ленінському районному відділі
Донецького МУ на посаді старшого
слідчого відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
проходила службу ОСОБА_2, яка є рідною
сестрою Лещенка A.A.

З метою недопущення порушення вимог
законодавства щодо роботи близьких
осіб, Лещенко A.A. намагався самостійно
вирішити питання переводу сестри до
іншого підрозділу, однак, позивач
категорично відмовлялась. У зв'язку із
тим, що протягом п'ятнадцятиденного
строку ця обставина не була усунута,
Лещенко A.A. доповів про виниклу
ситуацію керівництву Донецького
міського управління.

9 жовтня 2013 року позивачу були
запропоновані рівнозначні посади в
будь-якому органі Донецького міського
управління, 10 жовтня 2013 року та 15 жовтня
2013 року - посади старшого слідчого
слідчого відділення Київського
районного відділу, старшого слідчого
слідчого відділення Петровського
районного відділу та старшого слідчого
слідчого відділення Пролетарського
районного відділу, - від призначення на
які вона відмовилась.

Керуючись вимогами Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, керівництвом ГУ МВС
України в Донецькій області на
кадровій комісії, засідання якої
відбулось 15 жовтня 2013 року, було
прийнято рішення про запропонування
позивачу посади старшого слідчого
слідчого відділення Пролетарського РВ
Донецького МУ, що виключало б
безпосереднє підпорядкування позивача
близькій їй особі.

Наказом Головного управління МВС
України в Донецькій області від 4
листопада 2013 року № 485 о/с позивач була
призначена на посаду старшого слідчого
відділення розслідування злочинів
лінії карного розшуку Пролетарського
районного відділу Донецького міського
управління, увільнивши її від посади
старшого слідчого відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Ленінського районного відділу
Донецького міського управління, з яким
ОСОБА_2 особисто ознайомилась.

При вирішенні питання про призначення
ОСОБА_2 на посаду старшого слідчого
відділення розслідування злочинів
лінії карного розшуку Пролетарського
РВ Донецького міського управління
посадові особи ГУ МВС України в
Донецькій області діяли на підставі і в
межах повноважень, а також у спосіб,
передбачений Конституцією України та
законодавчими актами, що регламентують
порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ, у зв'язку із чим
представник відповідача просила у
задоволені позовних вимог ОСОБА_2
відмовити у повному обсязі (а.с 32-34).

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Донецького міського управління ГУ МВС
України в Донецькій області, в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог позивача,
також зазначивши, що при вирішенні
питання про призначення ОСОБА_2 на
посаду старшого слідчого відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Пролетарського РВ Донецького
МУ не вбачається порушень діючого
законодавства, посадові особи ГУ МВС
України в Донецькій області, на його
думку, діяли на підставі і в межах своїх
повноважень, а також у спосіб,
передбачений Конституцією України та
законодавчими актами, що регламентують
порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ, а тому просив суд
відмовити у задоволені
адміністративного позову ОСОБА_2 у
повному обсязі.

Заслухавши позивача, представника
відповідача та представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_2, 1 червня1983 року народження(а.с.
48, 17), наказом ГУ МВС України в Донецькій
області від 31 січня 2011 року
призначена на посаду старшого слідчого
слідчого відділення Ленінського РВ
Донецького міського управління ГУ МВС
України в Донецькій області (а.с. 39).

Як вбачається з витягу з наказу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області № 295 о/с від 12 серпня 2013 року, у
зв'язку із організаційно-штатними
змінами та відповідно до наказу МВС
України від 18 квітня 2013 року № 37 та
наказу ГУ МВС України в Донецькій
області від 5 червня 2013 року № 1332
капітана міліції ОСОБА_2 з 5 серпня 2013
року призначено старшим слідчим
відділення розслідування злочинів
лінії карного розшуку слідчого
відділення Ленінського районного
відділу Донецького міського
управління (а.с. 40).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій
області від 23 вересня 2013 року № 423 о/с
підполковника міліції Лещенка Андрія
Андрійовича призначено начальником
Ленінського районного відділу
Донецького міського управління (а.с. 41,
60-61).

Як встановлено під час розгляду справи,
Лещенко Андрій Андрійович є рідним
братом ОСОБА_2. Даний факт визнається
сторонами по справі та підтверджується
свідоцтвами про народження зазначених
осіб, копії яких містяться в матеріалах
справи (а.с. 48).

Відповідно до витягу з протоколу № 33
засідання кадрової комісії Донецького
міського управління ГУ МВС України в
Донецькій області від 10 жовтня 2013 року,
на цьому засіданні керівництвом
міського управління ОСОБА_2 роз'яснено
вимоги Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» щодо
обмеження роботи близьких осіб та
відносини прямої організаційної
залежності її від керівника органу, у
тому числі через вирішення питання
щодо звільнення, застосування
заохочень, дисциплінарних стягнень,
преміювання, надання відпусток,
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням. Також додатково роз'яснено
і наслідки порушення цього Закону.
Також, на кадровій комісії позивачу
запропоновано три посади: старшого
слідчого слідчого відділення
Київського районного відділу, старшого
слідчого слідчого відділення
Петровського районного відділу та
старшого слідчого слідчого відділення
Пролетарського районного відділу, від
запропонованих посад ОСОБА_2 у
присутності членів кадрової комісії
відмовилась, про що зробила
відповідний запис у журналі протоколів
засідання кадрової комісії Донецького
міського управління. Крім того,
позивачу надано строк для самостійного
вирішення питання щодо переводу до
іншого підрозділу для подальшого
проходження служби та попереджено, що у
разі неприйняття рішення самостійно її
буде викликано на засідання кадрової
комісії Головного управління
міністерства внутрішніх України в
Донецькій області (а.с. 35-36).

10 жовтня 2013 року ОСОБА_2 начальнику СУ
ГУ МВС України в Донецькій області
полковнику міліції Гончарову В.В.
надано рапорт з поясненнями про
відсутність з її сторони корупційних
дій, визначених Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» (а.с. 10-11).

У зв'язку із тим, що протягом
п'ятнадцяти днів після призначення на
посаду начальником Ленінського РВ
Лещенка А.А., близькими особами
(Лещенком А.А. та ОСОБА_2.) самостійно не
було вжито заходів щодо усунення
зазначених обставин, 15 жовтня 2013 року в
ГУ МВС України в Донецькій області
відбулося засідання кадрової комісії,
на якому було розглянуто і питання щодо
подальшого проходження служби
позивачем.

Відповідно до протоколу засідання
кадрової комісії ОСОБА_2 були
запропоновані посади старшого
слідчого слідчого відділення
Київського районного відділу, старшого
слідчого слідчого відділення
Петровського районного відділу та
старшого слідчого слідчого відділення
Пролетарського районного відділу
Донецького міського управління, від
призначення на які вона відмовилась
(а.с. 37).

Керуючись п. 21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, керівництвом
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області на кадровій комісії
запропоновано позивачу посаду
старшого слідчого слідчого відділення
Пролетарського районного відділу
Донецького міського управління, що
виключає безпосереднє підпорядкування
близькій їй особі (а.с. 37).

25 жовтня 2013 року ОСОБА_2 подано рапорт
начальнику ГУ МВС України в Донецькій
області генерал-майору міліції
Романову Р.М. із проханням провести
перевірку по факту вірогідних
корупційних дій в діях заявника при
роботі під начальництвом Лещенка А.А.
(а.с. 12-13).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій
області від 4 листопада 2013 року № 485 о/с
на виконання вимог ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» та відповідно до п.
21 Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ та на
підставі рішення кадрової комісії
Головного управління міністерства
внутрішніх справ в Донецькій області
від 15 жовтня 2013 року, майора міліції
ОСОБА_2 призначено старшим слідчим
відділення розслідування злочинів
лінії карного розшуку Пролетарського
районного відділу (за рахунок посади
старшого слідчого відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Ленінського районного відділу)
Донецького міського управління,
увільнивши її від посади старшого
слідчого відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
Ленінського районного відділу цього
міського управління. З даним наказом
ОСОБА_2 ознайомилася 4 листопада 2013 року
(а.с. 9, 38, 62).

11 листопада 2013 року заступником
начальника ГУ МВС України в Донецькій
області Богдановим К.Ю. ОСОБА_2 надано
лист № 7303/Бг щодо результатів розгляду
її рапорту від 25 жовтня 2013 року та
проведення службової перевірки. У
листі зазначено, що рішення кадрової
комісії ГУ МВС України в Донецькій
області є законним, ґрунтується на
вимогах ст. 3 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» і ст. 1, 9
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції». Також зазначено
про можливість оскарження проведеної
перевірки у прокуратурі та суді (а.с. 6-7).

Не погодившись із наказом ГУ МВС
України в Донецькій області № 485 о/с та
відповіддю заступника начальника ГУ
МВС України в Донецькій області
Богданова К.Ю. від 11 листопада 2013 року,
ОСОБА_2 звернулась до суду із даним
позовом.

При прийнятті рішення по справі суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ
правовою основою діяльності міліції є:
Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України, постанови
Верховної Ради України, укази
Президента України, постанови Кабінету
Міністрів України, нормативні акти
Міністерства внутрішніх справ України,
Загальна декларація прав людини,
міжнародні правові норми, ратифіковані
у встановленому порядку.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" від 7 квітня 2011 року
№ 3206-VI, який визначає основні засади
запобігання і протидії корупції в
публічній і приватній сферах
суспільних відносин, відшкодування
завданої внаслідок вчинення
корупційних правопорушень збитків,
шкоди, поновлення порушених прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
чи інтересів юридичних осіб, інтересів
держави, - суб'єктами відповідальності
за корупційні правопорушення є,
зокрема, і особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ. Таким чином, дія
зазначеного Закону розповсюджується і
на правовідносини, які виникають при
проходженні служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний
статут), цей Статут визначає сутність
службової дисципліни, обов'язки осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України (далі
- особи рядового і начальницького
складу) стосовно її дотримання, види
заохочень та дисциплінарних стягнень,
порядок і права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.
Таким чином, дія Дисциплінарного
статуту також розповсюджується на
правовідносини, які виникають при
проходженні служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вимог ст. 18 Закону України
«Про міліцію» Кабінетом Міністрів
Української РСР 29 липня 1991 року
затверджено Положення про проходження
служби особовим складом органів
внутрішніх справ № 114 (далі - Положення
№ 114).

Згідно п. 1 Положення № 114 зазначене
Положення визначає порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, їх права і обов'язки.
До рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ належать
особи, які перебувають у кадрах
Міністерства внутрішніх справ і яким
присвоєно спеціальні звання,
встановлені законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу присвоєно спеціальне звання
майора міліції. Відповідно до п. 2
Положення № 114 позивач віднесена до
осіб старшого начальницького складу.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 17 Закону України «Про
міліцію» працівники міліції не можуть
мати в безпосередньому
підпорядкуванні або бути
безпосередньо підпорядкованими у
зв'язку з виконанням повноважень
близьким їм особам. У разі виникнення
обставин, що порушують вимоги частини
четвертої цієї статті, відповідні
особи, близькі їм особи вживають
заходів щодо усунення таких обставин у
п'ятнадцятиденний строк. Якщо у
зазначений строк ці обставини
добровільно ними не усунуто,
відповідні особи або близькі їм особи в
місячний строк з дня виникнення
обставин підлягають переведенню в
установленому порядку на іншу посаду,
що виключає безпосереднє
підпорядкування. У разі неможливості
такого переведення особа, яка
перебуває в підпорядкуванні, підлягає
звільненню із служби.

Відповідно до абз. 17 п. 8 Положення № 114
дострокове звільнення зі служби осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу, які не досягли
граничного віку перебування на службі
в органах внутрішніх справ,
провадиться, зокрема, у зв'язку з
безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі.

Згідно п. «з» п. 40 Положення особи
рядового і начальницького складу не
можуть перебувати з близькими особами,
до яких належать особи, зазначені в абз.
2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції", у
відносинах прямої організаційної та
правової залежності підлеглої особи
від її керівника, в тому числі через
вирішення (участь у вирішенні) питань
прийняття на роботу, звільнення з
роботи, застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" близькі особи - це
чоловік, дружина, батько, мати, вітчим,
мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка,
рідний брат, рідна сестра, дід, баба,
прадід, прабаба, внук, внучка, правнук,
правнучка, усиновлювач чи усиновлений,
опікун чи піклувальник, особа, яка
перебуває під опікою або піклуванням, а
також особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом і мають
взаємні права та обов'язки із суб'єктом,
зазначеним у ч. 1 ст. 4 цього Закону, в
тому числі особи, які спільно
проживають, але не перебувають у шлюбі.

Таким чином, ОСОБА_2 та Лещенко А.А.,
будучи рідними братом та сестрою, є
близькими особами у розумінні Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції".

Положеннями ст. 7 Дисциплінарного
статуту встановлено, що службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу,
зокрема, дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників.

Згідно ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту
начальник - особа начальницького
складу, яка має право віддавати накази
та розпорядження, застосовувати
заохочення і накладати дисциплінарні
стягнення або порушувати клопотання
про це перед старшим прямим
начальником.

Наказ є формою реалізації службових
повноважень особи начальницького
складу, згідно з якими визначаються
мета і предмет завдання, строк його
виконання та відповідальна особа, якій
належить його виконати. У разі
одержання наказу від старшого прямого
начальника підлеглий зобов'язаний
виконати його та повідомити про це
свого безпосереднього начальника (ст. 4
Дисциплінарного статуту).

Крім того, Дисциплінарним статутом (ст.
10, 13) встановлені права начальників
щодо застосування заохочень та
накладання дисциплінарних стягнень,
зокрема Міністрові внутрішніх справ
України належить право застосовувати
заохочення та накладають
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, до всіх осіб рядового і
начальницького складу. Інші начальники
застосовують заохочення та накладають
дисциплінарні стягнення до підлеглих у
межах прав, наданих їм міністром
внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 6.5 Положення про
Ленінський відділ Донецького міського
управління Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області у межах наданих
повноважень начальник відділу вирішує
питання проходження служби особами
рядового і начальницького складу,
призначення і звільнення з роботи
працівників, які не мають спеціальних
звань, накладення дисциплінарних
стягнень та застосування заохочень або
порушує відповідне клопотання перед
керівництвом ГУМВС області.

Враховуючи наведені вище норми, беручи
до уваги встановлені судом обставини,
суд дійшов висновку про те, що
начальник Ленінського райвідділу
Донецького МУ Головного управління МВС
України в Донецькій області та старший
слідчій відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
Ленінського РВ Донецького МУ
знаходяться між собою у прямій
організаційній та правовій залежності
підлеглої особи (позивача) від її
керівника (Лещенка А.А.), в тому числі
через вирішення (участь у вирішенні)
питань прийняття на роботу, звільнення
з роботи, застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням.

Відповідно до приписів абз. 12-13 п. 40
Положення № 114 у разі виникнення
обставин, що порушують вимоги
підпункту "з" цього пункту, особи
рядового і начальницького складу, які є
між собою близькими особами, вживають
заходів до усунення у
п'ятнадцятиденний строк таких
обставин. Якщо в даний строк зазначені
обставини добровільно не усунуто, така
особа та/або близька їй особа підлягає
переведенню в місячний строк в
установленому порядку на іншу посаду,
що виключає безпосереднє
підпорядкування. У разі неможливості
такого переведення особа рядового чи
начальницького складу, яка перебуває в
підпорядкуванні, підлягає звільненню
із займаної посади.

Як встановлено в судовому засіданні, на
підставі наказу МВС України від 19
вересня 2013 року № 845 о/с наказом
Головного управління МВС України в
Донецькій області від 23 вересня 2013 року
№ 423 о/с підполковника міліції Лещенка
А.А. призначено на посаду начальника
Ленінського районного відділу
Донецького міського управління (а.с. 41,
60-61).

У зв'язку з виникненням ситуації прямої
організаційної та правової залежності
між Лещенком А.А. та ОСОБА_2, 10 жовтня 2013
відбулося засідання кадрової комісії
Донецького міського управління ГУ МВС
України в Донецькій області, на якому
позивачу були запропоновані посади:
старшого слідчого слідчого відділення
Київського районного відділу, старшого
слідчого слідчого відділення
Петровського районного відділу та
старшого слідчого слідчого відділення
Пролетарського районного відділу. Від
запропонованих посад ОСОБА_2 у
присутності членів кадрової комісії
відмовилась (а.с. 35-36).

15 жовтня 2013 року на засіданні кадрової
комісії ГУ МВС України в Донецькій
області ОСОБА_2 були запропоновані
посади старшого слідчого слідчого
відділення Київського районного
відділу, старшого слідчого слідчого
відділення Петровського районного
відділу та старшого слідчого слідчого
відділення Пролетарського районного
відділу Донецького міського
управління, від призначення на які вона
відмовилась (а.с. 37).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій
області від 4 листопада 2013 року № 485 о/с
на виконання вимог ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» та відповідно до п.
21 Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ, на підставі
рішення кадрової комісії ГУ МВС
України в Донецькій області від 15
жовтня 2013 року, майора міліції ОСОБА_2
призначено старшим слідчим відділення
розслідування злочинів лінії карного
розшуку Пролетарського районного
відділу (за рахунок посади старшого
слідчого відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
Ленінського районного відділу)
Донецького міського управління,
увільнивши її від посади старшого
слідчого відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
Ленінського районного відділу цього
міського управління. З даним наказом
ОСОБА_2 ознайомилася 4 листопада 2013 року
(а.с. 9, 38, 62).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи ст. 71
КАС України, суд дійшов висновку про
доведеність відповідачем
правомірності наказу від 4 листопада 2013
року № 485 о/с про звільнення позивача з
посади старшого слідчого відділення
розсліпризначення на посаду старшого
слідчого відділення розслідування
злочинів лінії карного розшуку
Пролетарського районного відділу.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині визнання протиправним та
скасування наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області № 485
о/с від 4 листопада 2013 року - задоволенню
не підлягають.

Оскільки, судом встановлено
правомірність дій відповідача щодо
прийняття наказу від 4 листопада 2013
року № 485 о/с, та враховуючи той факт, що
позовні вимоги в частині поновлення
позивача на попередній посаді є
похідними від позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
спірного заказу, то позовні вимоги
позивача і цій частині не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст.
86, ст. 94, ст. 122-154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст.
186, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Донецьке міське управління Головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу, зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити в повному обсязі.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частина
проголошені в судовому засіданні 20
січня 2014 року в присутності позивача,
представника відповідача та
представника третьої особи.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 27
січня 2014 року.

Суддя
Волгіна Н.П.