Справа № 800/968/13
Суддя: Масло І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 година 47 хвилин

23 січня 2014 року м. Київ
справа № 800/968/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Масло І.В.,

суддів
Веденяпіна О.А.,

Єрьоміна А.В.,

Кравцова О.В.,

Юрченко В.П.

секретар судового засідання
Малихін Д.Ю.

за участю:

позивача
ОСОБА_4,

представника відповідача
Зайченко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України про скасування рішення №
3406/дп-13 від 28 листопада 2013 року,
визнання протиправними дій по відмові
у відкритті дисциплінарного
провадження щодо судді Садгірського
районного суду м. Чернівці
Байцар Людмили Валентинівни та
зобов'язання відкрити дисциплінарне
провадження стосовно судді
Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Людмили Валентинівни,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2013 року позивач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
як до суду першої інстанції з позовною
заявою до Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України (далі - Комісія,
ВККС України) про скасування рішення №
3406/дп-13 від 28 листопада 2013 року,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
11 вересня 2013 року звернувся до
відповідача із заявою щодо
неправомірної поведінки судді
Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Людмили Валентинівни.
28 листопада 2013 року Комісія прийняла
рішення № 3406/дп-13 про відмову у
відкритті дисциплінарного провадження
стосовно вказаної судді. Вважає, що
відповідач упереджено поставився до
його доводів, провів перевірку заяви
поверхнево та необ'єктивно, без
дотримання принципу рівності та
недискримінаційності, без врахування
його права на участь у процесі
прийняття рішення. У рішенні від 28
листопада 2013 року відсутнє
обґрунтування щодо порушення суддею
72-годинного терміну розгляду справи;
ігнорування нею безумовного виконання
судових рішень та нереагування на
порушення закону прокурором, в зв'язку
з чим просив:

- скасувати рішення ВККС України
№ 3406/дп-13 від 28 листопада 2013 року;

- визнати дії (відмову у відкритті
дисциплінарного провадження щодо
судді Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Л.В.) протиправними;

- зобов'язати ВККС України
відкрити дисциплінарне провадження
щодо судді Садгірського районного суду
м. Чернівці Байцар Л.В.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі. Вважає, що він у своїй
заяві до ВККС України не просив
скасувати ухвалу Садгірського
районного суду м. Чернівці від 21
березня 2013 року, тому Комісія помилково
приходить до такого висновку в своєму
рішенні № 3406/дп-13 від 28 листопада 2013
року.

Представник відповідача у судовому
засіданні надала пояснення, аналогічні
викладеним у письмових запереченнях.
Вказала, що членом Комісії за
результатами перевірки даних щодо
наявності підстав для притягнення
судді Байцар Л.В. до дисциплінарної
відповідальності з підстав, викладених
у заяві ОСОБА_4, складено висновок з
пропозицією відмовити у відкритті
дисциплінарної справи. 28 листопада 2013
року на засіданні ВККС України було
прийняте рішення № 2961/дп-13. Скарга
позивача зводилась до оскарження
ухвали Садгірського районного суду м.
Чернівці від 21 березня 2013 року (суддя
Байцар Л.В.), якою відмовлено у
задоволенні його скарги на постанову
старшого слідчого прокуратури про
закриття кримінального провадження за
матеріалами досудового розслідування,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань, щодо судді
Першотравневого районного суду м.
Чернівці Скуляка І.А. та суддів
апеляційного суду Чернівецької
області Тарбинського В.Г., Петлюка В.І.
та Колотило О.О. ОСОБА_4 скористався
своїм правом та оскаржив вказану
ухвалу до апеляційного суду. Обставини,
які викладені у скарзі, не можуть
слугувати підставами дисциплінарної
відповідальності судді, передбаченими
статтею 83 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів». Аргументи
позивача стосовно неповного
дослідження його скарги, а також
необґрунтованості відмови у відкритті
дисциплінарної справи,
недобросовісності, нерозсудливості,
необ'єктивності з боку Комісії не
відповідають дійсності. Всі висновки
стосовно конкретних посилань, що
охоплюються частиною першою статті 83
Закону та які могли б бути у разі
підтвердження підставою
дисциплінарної відповідальності
суддів, досліджені та описані в рішенні
Комісії. Копію прийнятого рішення було
направлено ОСОБА_4 на його адресу.
Просила відмовити в задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, колегія
суддів встановила наступне.

Ухвалою Садгірського районного суду м.
Чернівці від 21 березня 2013 року (суддя
Байцар В.В.) ОСОБА_4 відмовлено в
задоволенні його скарги на постанову
старшого слідчого прокуратури
Першотравневого району м. Чернівці
Кучерявого М.В. від 20 лютого 2013 року про
закриття кримінального провадження №
0000121 від 26 листопада 2012 року
(справа № 726/566/13-к, провадження №
1-кс/726/67/13).

Зазначена ухвала була оскаржена до
Апеляційного суду Чернівецької
області, про що свідчить апеляційна
скарга від 25 березня 2013 року.

11 вересня 2013 року до ВККС України
надійшла заява ОСОБА_4(зареєстрована за
№ 8вк-6554/13), в якій він просив притягнути
суддю Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Л.В. до дисциплінарної
відповідальності, оскільки вона
постановила завідоме неправосудне
рішення про відмову у задоволенні
скарги, з істотним порушенням норм
процесуального права при здійсненні
правосуддя, яке пов'язане, зокрема, з
відмовою у доступі особи до правосуддя,
а саме: умисно не вирішила справу
відповідно до Конституції та законів
України, чим проігнорувала статті 94, 370
КПК України; умисно порушила принцип
змагальності сторін та
диспозитивності (розглянула справу не
на підставі доказів сторін), не
скасувала постанову старшого слідчого
прокуратури. Своїми діями суддя
порушила присягу судді.

За результатами перевірки звернення
ОСОБА_4 12 листопада 2013 року членом ВККС
України ОСОБА_7 був складений висновок,
яким запропоновано відмовити у
відкритті дисциплінарної справи
стосовно судді Садгірського районного
суду м. Чернівці Байцар Л.В. за скаргою
ОСОБА_4

28 листопада 2013 року ВККС України було
прийнято рішення № 3406/дп-13, яким
відмовлено у відкритті дисциплінарної
справи за зверненням ОСОБА_4 стосовно
судді Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Л.В.

Рішення мотивоване тим, що у
відповідності до частини першої статті
84 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» дисциплінарне
провадження - це процедура розгляду
органом, визначеним законом, звернення,
в якому містяться відомості про
порушення суддею вимог щодо його
статусу, посадових обов'язків чи
присяги судді. У зверненні ОСОБА_4
відсутні підстави для притягнення
судді Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Л.В. до дисциплінарної
відповідальності, передбачені статтею
83 Закону.

Не погоджуючись із діями ВККС України
(відмовою у відкритті дисциплінарного
провадження) та самим рішенням, позивач
звернувся до суду із даним
адміністративним позовом.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем доказана
правомірність дій та законність
рішення, зокрема, дотримання
передбачених частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріїв, виходячи з
наступного.

Спірні правовідносини
регулюються Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 7
липня 2010 року (далі - Закон № 2453) та
Регламентом Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, затвердженим
рішенням Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України від 8 червня 2011
року № 1802/зп (із змінами, внесеними
рішеннями Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України від 10 жовтня 2011
року № 3142/зп-11, від 15 листопада 2011 року
№ 3745/зп-11, від 17 січня 2012 року № 4/зп-12,
від 27 березня 2012 року № 11/зп-12, від 10
квітня 2012 року № 14/зп-12, від 23 квітня 2012
року № 17/зп-12, від 25 вересня 2012 року №
30/зп-12, від 18 жовтня 2012 року № 34/зп-12, від
12 лютого 2013 року № 4/зп-13) (далі -
Регламент).

Пунктом восьмим частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду;

Відповідно до частини першої
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

За змістом частини першої статті 55
Конституції України, пункту другого
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 9-зп від
25 грудня 1997 року (справа за зверненням
жителів міста Жовті Води) будь-яка
особа має право звернутись до суду,
якщо її права порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

З системного аналізу вказаних
норм та висновку Конституційного Суду
України слідує, що адміністративний
суд під час розгляду справи повинен
встановити факт або обставини, які б
свідчили про порушення прав, свобод чи
інтересів позивача з боку відповідача.

Колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржуваним рішенням не
порушені права, свободи або інтереси
позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та
четвертої статті 84 Закону № 2453
дисциплінарне провадження - це
процедура розгляду органом, визначеним
законом, звернення, в якому містяться
відомості про порушення суддею вимог
щодо його статусу, посадових обов'язків
чи присяги судді.

Дисциплінарну справу щодо
судді не може бути порушено за заявою
чи повідомленням, що не містять
відомостей про наявність ознак
дисциплінарного проступку судді, а
також за анонімними заявами та
повідомленнями.

Порядок дисциплінарного
провадження щодо судді врегульований,
зокрема, статтею 86 Закону № 2453,
відповідно до частини першої якої
дисциплінарне провадження щодо судді
передбачає здійснення перевірки даних
про наявність підстав для притягнення
судді до дисциплінарної
відповідальності, відкриття
дисциплінарної справи, її розгляд і
прийняття рішення органом, що здійснює
дисциплінарне провадження.

Повноваження ВККС України
встановлені статтею 91 Закону № 2453,
згідно з пунктом восьмим частини
першої якої вона розглядає заяви та
повідомлення про дисциплінарну
відповідальність суддів місцевих та
апеляційних судів та за наявності
підстав порушує дисциплінарні справи і
здійснює дисциплінарне провадження.

Відповідно до пункту 13.1.4.
Регламенту дисциплінарне провадження
передбачає:

1) здійснення перевірки даних про
наявність підстав для притягнення
судді до дисциплінарної
відповідальності;

2) відкриття дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення.

При цьому перевірка даних про
наявність підстав для відкриття
дисциплінарної справи та притягнення
судді до дисциплінарної
відповідальності здійснюється членом
ВККС України (частина друга статті 86
Закону № 2453), що за результатами
перевірки складає висновок з
викладенням фактів та обставин,
виявлених у ході перевірки, та
пропозицією про відкриття чи відмову у
відкритті дисциплінарної справи, який
разом із зібраними у процесі перевірки
матеріалами передається на розгляд
ВККС України (частина шоста статті 86
Закону № 2453), яка вирішує питання про
відкриття дисциплінарної справи чи
відмову в її відкритті (частина сьома
статті 86 Закону № 2453), розглядає
дисциплінарну справу (частина дев'ята
статті 86 Закону № 2453), приймає рішення у
дисциплінарній справі більшістю від
загального складу Комісії (частина
перша статті 87 Закону № 2453).

Враховуючи зазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що права
особи, яка звернулася зі скаргою
(заявою, зверненням) стосовно дій судді,
в дисциплінарному провадженні певним
чином обмежені: правом на подання
скарги (заяви, звернення) на дії судді
та правом на розгляд такої скарги
(заяви, звернення) з дотриманням
Комісією процедури розгляду та
процедури прийняття рішення.

Таким чином, при розгляді цієї
справи колегія суддів перевіряє
дотримання Комісією процедури
розгляду заяви позивача та прийняття
рішення.

Як встановлено судом, позивач,
скориставшись передбаченим частиною
другою статті 84 Закону № 2453
правом на звернення зі скаргою щодо
поведінки судді, яка може мати
наслідком дисциплінарну
відповідальність судді, звернувся до
відповідача з заявою, повідомивши Вищу
кваліфікаційну комісію суддів України
про порушення статті 83 Закону № 2453
суддею Садгірського районного суду м.
Чернівці Байцар Л.В.

За результатами перевірки викладених у
заяві даних членом Комісії ОСОБА_7 12
листопада 2013 року був складений
висновок, яким запропоновано відмовити
у відкритті дисциплінарної справи
стосовно судді Садгірського районного
суду м. Чернівці Байцар Л.В. за скаргою
ОСОБА_4

Вказаний висновок разом із зібраними у
процесі перевірки матеріалами був
переданий на розгляд ВККС України, що
відповідає приписам частин другої та
шостої статті 86 Закону № 2453.

ВККС України вирішила відмовити у
відкритті дисциплінарної справи
стосовно судді Садгірського районного
суду м. Чернівці Байцар Л.В. за
зверненням ОСОБА_4, прийнявши 28
листопада 2013 року відповідне рішення
№ 3406/дп-13 згідно з частиною сьомою
статті 86 Закону № 2453.

Про прийняте рішення ОСОБА_4 був
повідомлений листом від 2 грудня 2013
року вих. № 8вк-6554/13 за підписом члена
Комісії ОСОБА_7

Копія прийнятого рішення ВККС від 28
листопада 2013 року ОСОБА_4 була
надіслана супровідним листом від 9
грудня 2013 року за підписом члена
Комісії ОСОБА_7 (вих. № 8вк-6554/13-К).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ВККС України
дотрималась процедури розгляду скарги
позивачки, за наслідками якої прийняла
рішення відповідно до Закону.

Крім того, слід зазначити, що позивач в
своєму зверненні на дії судді фактично
не погоджується з винесеним рішенням
(ухвалою Садгірського районного суду м.
Чернівці від 21 березня 2013 року),
посилаючись на допущені суддею
порушення процесуального
законодавства при розгляді справи.

Враховуючи, що давати оцінку
процесуальним рішенням та діям суддів
щодо розгляду конкретної судової
справи можуть лише вищестоящі судові
інстанції при перегляді судових
рішень, до повноважень жодного іншого
органу, зокрема, Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, це не
відноситься. Разом з тим, як вбачається
з матеріалів справи ОСОБА_4 скористався
своїм правом, та оскаржив ухвалу
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 21 березня 2013 року до
апеляційного суду Чернівецької
області.

Відповідно до частини першої та другої
статті 126, частини другої статті 129
Конституції України, частини першої
статті 6 Закону № 2453 незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Згідно з частиною першою статті 47
Закону № 2453 суддя у своїй діяльності
щодо здійснення правосуддя є
незалежним від будь-якого незаконного
впливу, тиску або втручання. Суддя
здійснює правосуддя на основі
Конституції і законів України,
керуючись при цьому принципом
верховенства права. Втручання в
діяльність судді щодо здійснення
правосуддя забороняється і тягне за
собою відповідальність, установлену
законом.

Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого впливу. Суди
здійснюють правосуддя на основі
Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права.

При офіційному тлумаченні положень
частин першої, другої статті 126
Конституції України, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 1
грудня 2004 року № 19-рп/2004 вказав, що
незалежність суддів полягає передусім
у їхній самостійності, непов'язаності
при здійсненні правосуддя будь-якими
обставинами та іншою, крім закону,
волею. Зазначений підхід щодо
забезпечення незалежності суддів
закріплено у Конвенції про захист прав
людини та основних свобод (4 листопада
1950 року), ратифікованою Верховною Радою
України 17 липня 1997 року.

Згідно із пунктом третім Резолюції
Європейської асоціації суддів
стосовно ситуації в Україні в сфері
дисциплінарної відповідальності
суддів (Трохейм, 27 вересня 2007 року) той
факт, що рішення судді може бути
переглянуте, змінено чи відмінено
апеляційною інстанцією не може бути
підставою для відкриття
дисциплінарної справи щодо судді. Тим
не менш, будь яка спроба представників
законодавчої і виконавчої влади
притягнути суддю до дисциплінарної
відповідальності за винесення
конкретного рішення (якщо відсутнє
кримінальне діяння чи пряме нехтування
професійними суддівськими
стандартами) є невиправданим
втручанням а судовий процес і
становить пряму загрозу незалежності
суддів.

Відповідно до пункту «b» розділу
2 Рекомендацій № (94) 12 «Незалежність,
дієвість та роль суддів», ухвалених
Комітетом Міністрів Ради Європи на 518
засіданні заступників міністрів 13
жовтня 1994 року судді повинні приймати
свої рішення цілком незалежно і мати
змогу діяти без обмежень, без
неправомочного впливу, підбурення,
тиску, погроз, неправомочного прямого
чи непрямого втручання, незалежно з
чийого боку та з яких мотивів воно б не
здійснювалось. У законі мають бути
передбачені санкції проти осіб, які
намагаються у такий спосіб впливати на
суддів. Судді мають бути цілком
вільними у винесенні неупередженого
рішення у справі, яку вони розглядають,
покладатись на своє внутрішнє
переконання, власне тлумачення фактів
та чинне законодавство. Судді не
зобов'язані давати звіт щодо справ, які
знаходяться в їх провадженні, ніякій
особі, яка не належить до системи
судової влади.

Стосовно доводів позивача про
порушення присяги суддею Садгірського
районного суду м. Чернівці Байцар Л.В.
(про що було вказано в його скарзі до
ВККС України) колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 131 Конституції України, пункту 2
частини першої статті 27 Закону України
«Про Вищу раду юстиції» № 22/98-ВР від
15.01.1998 (із змінами та доповненнями) Вища
рада юстиції, серед інших, має
повноваження вносити подання про
звільнення суддів з посад.

Статтею 30 Закону № 22 передбачено,
що до Вищої ради юстиції з пропозицією
про прийняття подання про звільнення
судді з посади можуть звертатися:

1) Вища кваліфікаційна комісія суддів
України за умови, що таке рішення було
нею прийняте за результатами перевірки
відомостей про наявність підстав для
звільнення судді з посади;

2) член Вищої ради юстиції за
результатами перевірки відомостей про
наявність підстав для звільнення судді
з посади, проведення якої було йому
доручено відповідно до цього Закону.

ВККС України згідно з частиною
п'ятою ст. 87 Закону за наслідками
дисциплінарного провадження Вища
кваліфікаційна комісія суддів України
може прийняти рішення про направлення
рекомендації до Вищої ради юстиції для
вирішення питання щодо внесення
подання про звільнення судді з посади
за наявності для цього підстав.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 комітету
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів Ради
Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді
заступників міністрів, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, здійснювати з певною свободою
розсуду - тобто, коли такий орган може
обирати з кількох юридично допустимих
рішень те, яке він вважає найкращим за
даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням
розуміють таке повноваження, яке надає
певний ступінь свободи
адміністративному органу при прийняті
рішення, тобто, коли у межах, які
визначені законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення.

Таким чином, враховуючи можливість
самостійно вибирати варіант рішення,
прийняття рішення про направлення
рекомендації до Вищої ради юстиції для
вирішення питання щодо внесення
подання про звільнення судді з посади
за наявності для цього підстав є
правом, а не обов'язком Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи позивача не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні, у зв'язку з чим відмовляє
ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України про скасування рішення №
3406/дп-13 від 28 листопада 2013 року,
визнання протиправними дій по відмові
у відкритті дисциплінарного
провадження щодо судді Садгірського
районного суду м. Чернівці
Байцар Л.В. та зобов'язання відповідача
відкрити дисциплінарне провадження
щодо судді Садгірського районного суду
м. Чернівці Байцар Л.В.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 18, 159-163, 167, 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог до Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України про скасування рішення №
3406/дп-13 від 28 листопада 2013 року,
визнання протиправними дій по відмові
у відкритті дисциплінарного
провадження щодо судді Садгірського
районного суду м. Чернівці Байцар
Людмили Валентинівни та зобов'язання
відкрити дисциплінарне провадження
стосовно судді Садгірського районного
суду м. Чернівці Байцар Людмили
Валентинівни.

Постанова є остаточною і не підлягає
перегляду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Повний текст постанови буде
виготовлений в порядку та у строки,
передбачені статтею 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Масло
І.В.

Судді:
Веденяпін О.А.

Єрьомін А.В.

Кравцов О.В.

Юрченко В.П.