Справа № К/9991/37128/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/37128/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги, за касаційною
скаргою Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на постанову Апеляційного суду
міста Києва від 30 травня 2011 року, -

встановив:

У червні 2009 року ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом, у якому
просив зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат виплатити йому
недоплачену разову грошову допомогу до
5 травня за 2007-2009 роки в розмірі 6015
гривень та у подальшому виплачувати
йому таку допомогу в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком.

Позовні вимоги мотивував
тим, що у 2007-2009 роках йому як учаснику
бойових дій виплачено щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня у розмірі
меншому, ніж це визначено частиною 5
статті 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Постановою Печерського
районного суду міста Києва від 22
вересня 2009 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Апеляційного
суду міста Києва від 30 травня 2011 року
постанову Печерського районного суду
міста Києва від 22 вересня 2009 року
скасовано в частині відмови ОСОБА_4 у
задоволенні позовних вимог за 2009 рік та
прийнято в цій частині нову постанову
про зобов'язання Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат виплатити
позивачеві грошову допомогу в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням раніше проведених виплат.
В решті постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із
постановою Апеляційного суду міста
Києва від 30 травня 2011 року, відповідач
подав до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати вказане рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Оскільки рішення суду
апеляційної інстанції оскаржується
відповідачем у частині задоволення
позову, в іншій частині рішення
сторонами не оскаржується, колегія
суддів перевіряє законність та
обґрунтованість рішення апеляційного
суду лише в цій частині.

Відповідно до частини 1
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Частиною 1 статті 8
Конституції України передбачено, що в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина 3 статті 22
Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону №
3551-XII ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до частини 3
статті 2 зазначеного Закону нормативні
акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Судами встановлено, і це
відповідає матеріалам справи, що
позивач ОСОБА_4 є ветераном війни -
учасником бойових дій і має
відповідний статус, визначений Законом
№ 3551-XII. Позивачеві разова грошова
допомога до 5 травня за 2009 рік була
виплачена у розмірі 340 гривень згідно
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2009 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 18
березня 2009 року № 211.

У 2009 році правовідносини
щодо виплати позивачеві грошової
допомоги за 2009 рік, а також розмір цієї
виплати регулювалися Законом № 3551-XII.

Частиною 5 статті 12 Закону №
3551-XII було передбачено, що щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Натомість Кабінет Міністрів
України у постанові «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211 установив, що у 2009 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», зокрема,
учасникам бойових дій, здійснюється у
розмірі 340 гривень (пункт 1 постанови №
211), тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено частиною 5 статті 12 Закону
№ 3551-XII.

Водночас редакція частини 5
статті 12 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги визначено у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, на
час виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI, не
призупинялась і зміни до неї не
вносились (на відміну від 2007 і 2008 років).

За таких обставин колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що
правовідносини щодо виплати грошової
допомоги ветеранам війни у 2009 році
регулюються положеннями Закону № 3551-XII
і відповідач неправомірно виплатив
позивачеві грошову допомогу до 5 травня
за 2009 рік у розмірі 340 гривень,
встановленого підзаконним нормативним
актом - постановою Кабінету Міністрів
України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2009 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 18
березня 2009 року № 211, який суперечить
Закону № 3551-XII.

Доводи, викладені в
касаційній скарзі, не спростовують
висновків суду апеляційної інстанції
та встановлених обставин справи,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Згідно частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 2201, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат - залишити без
задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста
Києва від 30 травня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про стягнення
недоплаченої щорічної грошової
допомоги - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (
Штульман І.В.

Судді: (
Заїка М.М.

Стародуб О.П.