Справа № 500/5403/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 р. Справа № 500/5403/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бурнусус О.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В.,, Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 17 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі
м.Одеси провести перерахунок
щомісячного грошового утримання в
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на відповідній
посаді, згідно довідок територіального
управління Державної судової
адміністрації в Одеській області про
підвищення грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.10.2013р. позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та винести нову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області із заявою про нарахування та
виплату їй щомісячного грошового
утримання, як судді у відставці, у
зв'язку із підвищенням суддівської
винагороди працюючим суддям,
відповідно до ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Проте, відповідачем було відмовлено в
перерахунку пенсії з посиланням на
відсутність правових підстав
проведення перерахунку довічного
грошового утримання.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
розмір довічного грошового утримання
судді у відставці повинен бути
перерахований у зв'язку із зміною
розміру заробітної плати судді,
працюючого на аналогічній посаді.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати Законом України «Про
статус суддів» чинності на підставі
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453
аналогічні положення були передбачені
ч. 3 ст. 138 Закону, згідно з якими
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 року положення ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладені в іншій редакції,
відповідно до якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Аналізуючи наведені положення, колегія
суддів вважає, що в усіх випадках
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому, законодавець
не обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Крім того, Конституційним Судом
України зазначено, що невід'ємною
складовою статусу суддів є їх
незалежність, яка забезпечується, у
тому числі, гарантуванням фінансування
та належних умов для функціонування
судів і діяльності суддів, їх правового
і соціального захисту (підпункт 1.1
пункту 1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року N 19-рп/2004). Положеннями п. 7
Рішення Конституційного Суду України
від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що
право судді, який перебуває у
відставці, на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.
Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, зміст якої
полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Надання судді
матеріального захисту є гарантією
забезпечення його незалежності,
будь-яке зниження рівня гарантій
незалежності суддів суперечить
конституційній вимозі неухильного
забезпечення незалежного правосуддя.
Щомісячне довічне грошове утримання
судді у встановленому розмірі
спрямоване на забезпечення гідного
його статусу життєвого рівня, оскільки
суддя обмежений у праві заробляти
додаткові матеріальні блага.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 14.12.2011 року №18-рп/2011
також зауважено, що виходячи з
системного аналізу положень Закону це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Відмінністю
щомісячного грошового утримання
працюючого судді від щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є лише те, що судді, які мають
право на відставку та продовжують
працювати на посаді судді, цю виплату
одержують виключно з Державного
бюджету України, а судді у відставці - з
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачувалось позивачу у
відповідності до норм Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008 року за № 200/14891, яким не передбачено
перерахунку довічного грошового
утримання суддів у відставці.

Між тим, враховуючи пріоритетність
законів на підзаконними актами,
колегія суддів вважає, що зазначена
норма не підлягає застосуванню,
оскільки Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" прямо
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Крім того, зазначений порядок не може
бути застосований у спірних
правовідносинах як такий, що прийнятий
раніше, ніж Закон України "Про
судоустрій і статус суддів", оскільки
відповідно до ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії у часі, а
статтею 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру довічного
грошового утримання позивача як судді
у відставці застосуванню підлягають
положення ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", а не
наведена вище постанова правління
Пенсійного фонду України, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом прав
позивача.

У свою чергу, норми статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" безпосередньо пов`язують
виплату довічного грошового утримання
судді у відставці з грошовим
утриманням судді, який працює на
посаді, яку займав позивач до виходу у
відставку, що зумовлює проведення
перерахунку довічного грошового,
утримання судді у відставці при зміні
розміру суддівської винагороди
працюючого судді.

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною, у зв'язку з
чим суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, в порядку ст.200
КАС України постанова суду підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: