Справа № К/9991/25698/11-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/25698/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Автономній республіці Крим
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в Автономній
республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
республіки Крим від 25 травня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року у справі за позовом Кримського
юридичного інституту Одеського
державного університету внутрішніх
справ до Контрольно-ревізійного
управління в Автономній республіці
Крим про визнання протиправними дії та
скасування пункту вимоги,

в с т а н
о в и л а:

Кримський юридичний інститут
Одеського державного університету
внутрішніх справ звернувся із
адміністративним позовом про визнання
протиправними дії та скасування пункту
вимоги.

В обґрунтування позову послався на те,
що дії відповідача по зобов'язанню
позивача прийняти заходи по
відшкодуванню завданої шкоди
інституту в розмірі 56576,37 грн. за
безпідставну виплату надбавки за
безперервну роботу працівникам, які не
мають спеціальних звань рядового та
начальницького складу, а також дії щодо
визнання неправомірними управлінських
рішень позивача, щодо нарахування й
виплати премії за безперервну роботу
та понесення зайвих витрат на суму 51349
грн. є протиправними та не відповідають
вимогам діючого законодавства, зокрема
Закону України «Про оплату праці»,
Кодексу Законів про працю України,
Наказу Міністерства внутрішніх справ
України «Про затвердження Інструкції
про порядок виплати процентної
надбавки за безперервну роботу
робітникам і службовцям підприємств,
установ і організацій, органів
внутрішніх справ, військ внутрішньої і
конвойної охорони та учбових закладів
МВС України» №407 від 26.06.93р., у зв'язку з
чим просив визнати дії протиправними
та скасувати п.4 вимоги від 13.02.2010 року №
01-08-14-14/910 Контрольно-ревізійного
управління в АР Крим в частині
прийняття заходів по відшкодуванню
завданої шкоди інституту в розмірі
56576,37 грн. за безпідставну виплату
надбавки за безперервну роботу
працівникам, які не мають спеціальних
звань рядового та начальницького
складу.

25 травня 2010 року позивачем надано заяву
про зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просив скасувати п. 4
вимоги від 13.02.2010р. №01-08-14-14/910
Контрольно-ревізійного управління в АР
Крим в частині прийняття заходів по
відшкодуванню завданої шкоди
інституту в розмірі 56576,37 грн. за
безпідставну виплату надбавки за
безперервну роботу працівникам, які не
мають спеціальних звань рядового та
начальницького складу та стягнути з
Контрольно-ревізійного управління в АР
Крим витрати по оплаті судового збору.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 травня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року позов Інституту, задоволено.
Скасовано п.4 вимог від 13 лютого 2010 року
№ 01-08-14-14/910 КРУ в частині прийняття
заходів по відшкодуванню завданої
шкоди Інституту в розмір 56576,37 грн.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Інспекція
звернулась із касаційною скаргою, у
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить їх скасувати, та ухвалити нове
судове рішення яким у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 01 лютого 2010 року
Інспекцією було проведено ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Інституту за наслідками якої був
складений Акт №08-22/8 ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності в Інституті за період з 01
січня 2007 року по 30 вересня 2009 року,
відповідно до якого були встановлені
порушення фінансово-господарської
діяльності позивача, а саме, п.2 Указу
Президента України «Про внесення змін
до Указу Президента України від 14
квітня 1999 року №379 та визнання такими,
що втратили чинність, деяких указів
Президента України» від 18 грудня 2007
року №1234 (далі - Указ Президента №1234), п.
4.5. наказу МВС України «Про
впорядкування умов оплати праці
працівникам, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу, наскрізних та допоміжних
професій системи МВС України» від 04
жовтня 2007 року №372 у зв'язку з чим
безпідставно за період 01 листопада 2008
року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009
року по 31 квітня 2009 року позивачем
проведено нарахування та виплата
надбавки за безперервну роботу
працівникам Інституту, які не мають
спеціальних звань рядового і
начальницького складу, яка на той час
законодавчими актами вже передбачена
не була, на загальну суму 41478,28грн., та
проведення нарахування на заробітну
плату та перерахування внесків до
державних цільових фондів на суму
15098,09грн.

Не погодившись з висновками акту
ревізії позивачем 02 лютого 2010 року було
надано заперечення до акту ревізії, в
яких зазначено про не згоду з
встановленим порушенням щодо виплати
премії за безперервну вислугу років
працівникам, які не мають спеціальних
звань рядового та начальницького
складу та зайвого перерахування до
державних цільових фондів, щодо
безпідставної виплати надбавки за
безперервну роботу працівникам, які не
мають спеціальних звань рядового та
начальницького складу, та зайвого
перерахування коштів до державних
цільових фондів, щодо не зарахування до
загального фонду державного бюджету
сум відсотків, які надійшли від банку
за розміщення депозиту, а також щодо
надання платних послуг на суму 7290,00
грн., за переведення на заочну форму.

13 лютого 2010 року КРУ направлена на
адресу позивача вимога за № 01-08-14-14/910,
пунктом 4 якої, зобов'язано позивача
прийняти передбачені законодавством
заходи щодо відшкодування шкоди у сумі
56576,37грн.

Відповідно до наказу МВС України «Про
затвердження Інструкції про порядок
виплати процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям підприємств, установ і
організацій, органів внутрішніх справ,
військ внутрішньої і конвойної охорони
та учбових закладів МВС України» № 407
від 26 червня 1993 року (далі - Наказ № 407)
затверджено Інструкцію про порядок
виплати процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям підприємств, установ і
організацій, органів внутрішніх справ,
військ внутрішньої і конвойної охорони
та учбових закладів МВС України.
Вказаною Інструкцією встановлено
обчислення процентної надбавки за
безперервну роботу, яка виплачується у
визначених розмірах відповідно до
тарифних ставок і посадових окладів по
основній посаді.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період проведення
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності за
період з 01 січня 2007 року по 30 вересня 2009
року Наказ №407 був дійсним та таким, що
не втратив чинність.

Указом Президента №1234 від 18.12.2007 року,
був скасований Указ Президента України
від 04 жовтня 1996 року № 926 «Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»
(далі - Указ Президента №926).

В Указі Президента № 926 зазначено лише
розмір процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам, однак,
порядок застосування та механізм
оплати був вказаний тільки у Наказі
№407.

Судами встановлено, що з акту ревізії
вбачається, що начальником відділу
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку полковником
міліції Ребриком А.М. надані пояснення,
у яких він зазначив, що нарахування та
виплата надбавки за безперервну роботу
здійснювалось на підставі Наказу №407,
який дотепер не втратив чинність, так
відповідний наказ про припинення його
дії в Інститут не надходив. Тому
підстав для припинення надбавки за
безперервну роботу у бухгалтерії до
надходження роз'яснень із МВС та
Мінпраці не було.

Скасування Указу Президента №926 не є
підставою для незастосування Наказу
№407, оскільки він на час грошових
виплат був чинним та регулював певні
відносини. Крім того в Указі Президента
України №1234 та Указі Президента №926
відсутні посилання на Наказ №407, у
зв'язку з чим Наказ №407 є самостійним
нормативним актом, який діяв до
прийняття Указу Президента №926 та
продовжує діяти після його скасування.

Враховуючи вищезазначене, суди
попередніх інстанцій правильно дійшли
висновку про необґрунтованість
висновків відповідача, зроблених за
наслідком проведеної ревізії, щодо
незаконних видатків по заробітній
платі на суму 56576,37 грн., а також про
прийняття передбачених законодавством
заходів щодо відшкодування шкоди й
пункт 4 вимоги від 13.02.2010 року № 01-08-14-14/910
КРУ в частині прийняття заходів
Інститутом по відшкодуванню завданої
шкоди в розмірі 56576,37 грн., оскільки
Наказ №407 на момент здійснення виплат
за безперервну роботу діяв та не був
скасований.

Касаційна скарга не спростовує
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні спору.

Виходячи з меж перегляду рішень судом
касаційної інстанції, визначених ст. 220
КАС України судова колегія не вбачає
передбачених законом підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 224, 230, Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Автономній республіці Крим
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в Автономній
республіці Крим залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної республіки Крим від 25
травня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року залишити без змін

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець