Справа № 757/20984/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кирилюк
Провадження № 2-а-379/13
Суддя-доповідач: Лічевецький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Мацедонської В.Е., Мельничука
В.П., при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційними скаргами
Пенсійного фонду України, управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2013 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України,
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірною бездіяльності
Пенсійного фонду України та про
зобов'язання Пенсійного фонду України,
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси прийняти
необхідні документи для призначення
пенсії за віком та призначити таку
пенсію з 02.02.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що в листопаді 1999 р. виїхав за
кордон на постійне проживання. На
момент виїзду його загальний трудовий
стаж складав 14 років 10 міс. Рішенням
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 р. визнано неконституційними
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які обмежували право
громадян України на отримання пенсії у
разі виїзду на постійне місце
проживання до держав, з якими не
укладено відповідних міжнародних
договорів. У зв'язку з цим ОСОБА_2
звернувся до Пенсійного фонду України
з проханням призначити пенсію за віком,
проте останній безпідставно йому
відмовив.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2013 року позов
задоволено повністю.

В апеляційних скаргах відповідачі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просять скасувати вказане судове
рішення та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення апеляційних скарг з
урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
у листопаді 1999 року позивач виїхав на
постійне місце проживання до держави
Ізраїль.

30 травня 2013 року позивач звернувся до
Пенсійного фонду України із заявою,
якою просив призначити пенсію за віком.

Листом від 17.06.2013 року за № 9654/У-11
вказане звернення залишено без
задоволення.

Спеціальним законом, який визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV
(надалі за текстом - «Закон № 1058-IV»).

За змістом статті 8 названого Закону
право на отримання пенсій та
соціальних послуг із солідарної
системи мають громадяни України, а
також іноземці та особи без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону
№ 1058-IV заява про призначення
(перерахунок) пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затверджено постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 р. № 22-1 зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2005 р. за № 1566/11846 (надалі за текстом -
«Порядок»).

Відповідно до пункту 37 цього Порядку
орган, що призначає пенсію, розглядає
питання про призначення пенсії,
відстрочку часу її призначення,
перерахунок та відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при зверненні особи з
відповідною заявою (додаток 4). Заяви
про переведення з одного виду пенсії на
інший, про перерахунок пенсії й
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії приймаються органом, що
призначає пенсію, при наявності в особи
всіх необхідних документів. Заяви осіб
про призначення, перерахунок,
поновлення, переведення з одного виду
пенсії на інший реєструються в журналі
реєстрації рішень органу, що призначає
пенсію. Особі або посадовій особі
органом, що призначає пенсію, видається
розписка із зазначенням дати приймання
заяви, а також переліку одержаних і
відсутніх документів, які необхідно
подати в трьохмісячний термін з дня
прийняття заяви. Копія розписки
зберігається в пенсійній справі.

За приписами пункту 39 названого
Порядку не пізніше 10 днів після
надходження заяви з необхідними для
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії
документами орган, що призначає пенсію,
розглядає подані документи та приймає
рішення щодо призначення, перерахунку,
переведення з одного виду пенсії на
інший та поновлення раніше призначеної
пенсії без урахування періоду, за який
відсутня інформація про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Разом з тим, позивачем не надано
доказів звернення до територіального
органу Пенсійного фонду у
встановленому порядку із заявою
встановленого зразка та необхідними
документами для призначення йому
пенсії.

Суд першої інстанції на зазначені
положення уваги не звернув та
припустився помилки задовольнивши
позовні вимоги.

На думку судової колегії суд
попередньої інстанції необґрунтовано
послався на Рішення Конституційного
Суду України від 7 жовтня 2009 р. № 25-рп/2009
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яким визнано
неконституційними наведені положення
Закону № 1058-IV.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 названого
закону передбачалось, що виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

За змістом ст. 51 Закону № 1058-IV під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Водночас, у даній правовій ситуації
пенсія позивачеві не призначалась до
моменту виїзду останнього за кордон.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Пенсійного фонду
України, управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
задовольнити.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2013 року скасувати
та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
В.Е.Мацедонська

суддя
В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 28
січня 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.