Справа № 2а-863/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К-31001/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 березня 2010 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про перерахунок основної та
додаткової пенсії, передбаченої
статями 50, 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Дніпровського
районного суду м Джзіпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 грудня
2009 року позовні вимоги задоволено
частково.

Оскаржуваною ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2010
року апеляційну скаргу позивача на
зазначене судове рішення залишено без
розгляду з підстав пропуску строку на
апеляційне оскарження і неподання
заяви про його поновлення. .

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просить його рішення скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Залишаючи апеляційну скаргу без
розгляду апеляційний суд, на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що така
подана з пропуском встановленого
законом строку, а заяви про його
поновлення не подано.

За приписами частин 3 і 5 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції спірного періоду)
заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Згідно ж вимогами частини 6 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків,
встановлених цією статтею, залишається
без розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Встановлено, що рішення суд першої
інстанції ухвалив 25 грудня 2009 року у
відкритому судовому засіданні за
участю позивача та його представника.
При цьому, складення повного тексту
рішення було відкладено в порядку
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, тобто не більше
ніж на п'ять днів.

У відповідності з частиною 1 статті 103
Кодексу адміністративного судочинства
України перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Таким чином, перебіг строку на
апеляційне оскарження судового
рішення починався 31 грудня 2009 року та
закінчувався для подання заяви про
таке оскарження - 1 січня 2010 року (10
січня припадало на вихідний день).

Встановлено, що заяву про апеляційне
оскарження позивач подав 13 січня 2010
року, а апеляційну скаргу 29 січня 2010
року, тобто з пропуском встановленого
законом строку.

Доводи позивача про те, що строк на
оскарження слід рахувати з часу
отримання копії судового рішення є
безпідставними, оскільки закон у
редакції на момент ухвалення судового
рішення, не пов'язує перебіг строку із
зазначеними обставинами. Такі можуть
слугувати як обґрунтування поновлення
строку на оскарження.

При цьому, посилання позивача на
виписки з хвороби, є безпідставними,
оскільки такі не стосуються періоду, у
який розпочався і закінчився
десятиденний строк для подання заяви
про апеляційне оскарження. Інших
об'єктивних доказів, які б свідчили про
поважність причин пропуску строку
позивачем та його представником не
подано і таких не встановлено
апеляційним судом.

Отже висновок апеляційного суду
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам процесуального права, доводи
касаційної скарги його висновків не
спростовують, а тому підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.