Справа № 2а-5916/10/2370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/16028/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернівці

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року

у справі № 2а-5916/10/2370

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Чернівці

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, - Приватний
підприємець ОСОБА_4

про застосування фінансових санкцій,
пов'язаних із забороною організації і
проведення азартних ігор на території
України, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Чернівці (позивач) звернулась до суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (відповідач), в якому просила
застосувати до відповідача санкції в
розмірі 7 072 000,00 грн., перерахувати до
Державного бюджету України прибуток
(дохід) від проведення азартної гри в
розмірі 16 870,00 грн. та конфіскувати в
дохід держави тридцять шість гральних
автоматів, які знаходяться на
зберіганні в Чернівецькому обласному
гуртово-роздрібному торгівельному
об'єднанні облспоживспілки.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 19 січня
2011 року адміністративний позов
задоволено частково. Застосовано до
ФОП ОСОБА_3 фінансові
санкції, пов'язані із забороною
організації і проведення азартних ігор
на території України, у вигляді штрафу
в розмірі 7 072 000,00 грн. з перерахуванням
до Державного бюджету України прибутку
від проведення азартної гри в розмірі 16
870,00 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач та відповідач
оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року апеляційну скаргу ДПІ у м.
Чернівці залишено без задоволення, а
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3
задоволено. Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 19
січня 2011 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, позивач оскаржив їх
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
м. Чернівці, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, просить
змінити постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 19
січня 2011 року, скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем проведено
перевірку розважального клубу, що
належить відповідачу, з питань
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, за результатами
якої складено акт № 1233/24/12/23/НОМЕР_1 віл
14 квітня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_3 статті 2, пункту 2 статті 4 Закону
України від 15 травня 2009 року № 1334-VI «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі -
Закон № 1334-VI) з огляду на надання
платних послуг з організації та
проведення азартних ігор на гральних
автоматах з можливістю отримати
грошовий виграш. Зокрема, під час
здійснення перевірки з'ясовано, що в
розважальному клубі знаходилось
тридцять шість гральних автоматів,
п'ять з яких не працювали та були
відключені від електромережі. Тридцять
один гральний автомат підключено до
електромережі та обладнано
купюроприймачами.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про часткове задоволення
адміністративного позову та
відмовляючи в його задоволенні, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про ненадання позивачем достатніх
доказів на підтвердження того, що
відповідач як суб'єкт господарювання у
межах заявлених позовних вимог, є
особою, що організовувала або
проводила на території України азартні
ігри.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду апеляційної інстанції
неправомірним, виходячи з таких
підстав.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1
Закону № 1334-VI гральним бізнесом є
діяльність з організації та проведення
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, у букмекерських конторах та
в електронному (віртуальному) казино,
що здійснюють організатори азартних
ігор з метою отримання прибутку;
азартною грою є будь-яка гра, умовою
участі в якій є внесення гравцем
ставки, що дає змогу отримати виграш
(приз), і результат якої повністю або
частково залежить від випадковості.

Відповідно до статті 2 Закону № 1334-VI в
Україні забороняється гральний бізнес
та участь в азартних іграх.

Частиною 1 статті 3 Закону № 1334-VI
передбачено, що до суб'єктів
господарювання, які організовують і
проводять на території України азартні
ігри, застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат з
конфіскацією грального обладнання, а
прибуток (дохід) від проведення такої
азартної гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Таким чином, для кваліфікації
діяльності суб'єкта господарювання як
грального бізнесу необхідна наявність
одночасно трьох обов'язкових умов, а
саме - діяльність з організації та
проведення азартних ігор; здійснення
такої діяльності організаторами
азартних ігор-суб'єктами
підприємницької діяльності; метою
такої діяльності є отримання прибутку.

В даному разі наявність усіх
зазначених складових розглядуваного
правопорушення встановлено судом
першої інстанції у діях відповідача за
наслідками дослідження обставин
справи.

Так, відповідно до наданих 14 квітня 2010
року старшому оперуповноваженому
управління податкової міліції
Державної податкової адміністрації в
Чернівецькій області ОСОБА_5 пояснень в
розважальному клубі за адресою: м.
Чернівці, вул. Руська, 248-Б, йому надано
послугу з азартної гри на гральному
автоматі на суму в розмірі 50,00 грн., за
результатами якої ним отримано виграш
в розмірі 100,00 грн.

Вказане підтверджується і поясненнями
ОСОБА_6, який вказав про систематичне
отримання послуг з азартної гри на
гральних автоматах в закладі, що
належить відповідачу, а також
поясненнями ОСОБА_7, який на момент
проведення перевірки проходив
стажування на посаді оператора в
указаному розважальному клубі.

Факт отримання підприємцем прибутку в
розмірі 16 870,00 грн. в результаті
провадження діяльності у сфері
грального бізнесу підтверджується
наявним в матеріалах справи актом
зняття залишків готівки на місці
проведення розрахунків від 14 квітня 2010
року, складеним ФОП ОСОБА_3 власноруч.

При цьому колегія суддів вважає
правильною критичну оцінку суду першої
інстанції наданим в судовому засіданні
показанням свідків: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 щодо примусу та тиску на
них під час надання пояснень при
проведенні перевірки з огляду на
непредставлення вказаними особами
жодних доказів звернення до органів
міліції чи прокуратури стосовно
примусового надання пояснень та тиску
на них з боку посадових осіб органу
державної податкової служби.

Водночас слід враховувати, що
санкція у вигляді конфіскації
грального обладнання полягає в
примусовому позбавленні суб'єкта
правопорушення права власності на таке
обладнання. А відтак, за
правопорушення, вчинене однією особою,
не може притягатись до
відповідальності інша особа.
Відповідно, конфіскованим може бути
лише те гральне обладнання, яке
належить на праві власності суб'єкту
правопорушення.

Враховуючи наведене, не підлягає
конфіскації на підставі частини 1
статті 3 Закону № 1334-VI гральне
обладнання, яке, хоча і використане
суб'єктом підприємницької діяльності
під час вчинення ним порушення
заборони на ведення грального бізнесу
в Україні, але при цьому належить на
праві власності іншій особі.

В свою чергу, будь-яких належних
та допустимих доказів на підтвердження
приналежності тридцяти шістьох
гральних автоматів, що знаходились в
розважальному клубі, відповідачу
контролюючим органом не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд
апеляційної інстанції помилково
скасував постанову суду першої
інстанції, яка є законною та
обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернівці
задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 березня 2011 року, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.