Справа № 826/16533/13-а
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К. при секретарі судового
засідання Бабич Г.Ю., за участю
представників сторін: представника
позивача Собко С.Л., представника
відповідача Мельникової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фара-1»
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фара-1» звернулося
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, в якому
просить суд визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 09.10.2013 № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач мав в наявності всі документи,
для віднесення сум, сплачених ТОВ
«Палаццо» та ТОВ «РА «Лоцман» до
валових витрат, а сум ПДВ, сплачених
вказаним товариствам - до податкового
кредиту. При цьому, позивач вказує на
реальність господарських операцій між
позивачем та його контрагентами.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з огляду на
правомірність винесених рішень. При
цьому, відповідач посилається на
неможливість виконання угод
контрагентами позивача та фіктивність
господарських операцій.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва ДПС, згідно з п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78
Податкового Кодексу України та на
підставі наказу №547від 10.09.2013р.,
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Фара-1» () з питань правильності
нарахування податку на прибуток та
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ «БК Палацо» (), ТОВ «РА «Лоцман» () за період з 01.01.2011 по 30.06.2013,
за результатами якої складено акт від
25.09.2013р. №796/26-53-22-01-21-33299396 (далі - акт
перевірки).

Актом перевірки було сформульовано
висновок про порушення позивачем
вимог:

- п.п. 138 .1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, .п.п.139.1.9. п.
139.2 ст. 139 Податкового кодексу України
від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 38955 грн., в тому числі за 1
квартал 2012 року в сумі 3115 грн., за
півріччя 2012 року в сумі 19268 грн., за 3
квартали 2012 рік в сумі 26460 грн., за 2012 рік
в сумі 98955 грн.

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 38272 грн., в
тому числі: за квітень 2012 року в сумі 2967
грн., за червень 2012 року в сумі 12437 грн.,
за липень 2012 року в сумі 10967 грн., за
грудень 2012 року 11901 грн.

На підставі висновків зазначеного акта
перевірки ДПІ у Дніпровському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято
податкові повідомлення - рішення від
09.10.2013:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на прибуток в сумі 58 430,00 грн. в
т.ч. 38955 грн. - основний платіж, 19478 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість в сумі 57
410,00грн. в т.ч. 38272 грн. - основний платіж,
19138 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

Прийняття зазначених рішень
мотивовано наступними висновками акту
перевірки.

Перевіркою встановлено, що у періоді з
01.01.2011 р. по 30.06.201р., позивач перебував у
фінансово-господарських
взаємовідносинах ТОВ «Палаццо» та ТОВ
«Агенція «Лоцман», а саме

- ТОВ «Фара-1» (Замовник) в особі
директора Сосюка В.М. та ТОВ «Палаццо»
(Виконавець) в особі директора
Лісовський С.А. були укладені договори
підряду №0107/3 від 01.07.2012р. №1507/3 від
15.07.2012р. №2707/3 від 27.07.2013р.

- ТОВ «Фара-1» (Замовник) в особі
директора Сосюка В.М. та ТОВ «Агенція
«Лоцман» (Виконавець) в особі директора
ОСОБА_5 були укладені договори про
надання рекламно - поліграфічних та
юридичних послуг №1.3 від 01.12.2011, №1.6 від
01.06.2012, №1.7 від 01.07.2012р., №2.7 від 01.07.2012р.
та №1.3 від 01.12.2012р..

Як видно з акту перевірки, на підставі
вищезазначених договорів між
позивачем та його контрагентами було
укладено акти виконаних робіт.

Також зазначено, що в ході аналізу
податкової звітності вказаних
контрагентів позивача встановлено, що
у ТОВ «Палацо» та ТОВ «РА «Лоцман»
відсутні адміністративно-господарські
можливості на виконання господарських
зобов'язань по укладеним угодам,
відсутні трудові ресурси, виробничі
обладнання, складські та торгівельні
приміщення.

В акті перевірки вчинено запис, що в
провадженні слідчого відділу ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС
перебувають матеріали досудового
розслідування, внесені до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№00000086 від 26.03.2013року.

Досудовим слідством по кримінальному
провадженню встановлено, що група осіб
у складі гр.. Лісовського С.А., ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 тривалий час надавали
послуги по конвертації грошових коштів
з безготівкової форми в готівкову,
використовуючи реквізити СГД з
ознаками фіктивності, серед яких є ТОВ
«БК «Палаццо», ТОВ «РА «Лоцман».

В ході проведення оперативно слідчих
заходів по кримінальному провадженню
були встановлені та вилучені печатки
підприємств, які згідно показів
свідків використовувались вказаними
особами для конвертації грошових
коштів та мінімізації податкових
зобов'язань, серед яких є ТОВ «БК
«Палаццо», ТОВ «РА «Лоцман».

Також в ході проведення слідчих дій
було встановлено, що вищезазначені
підприємства за адресами реєстрації
фактично не знаходяться і ніколи не
знаходились.

Таким чином, вбачається проведення
транзитних фінансових потоків,
спрямованих на здійснення операцій
надання податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, з метою
штучного формування валових витрат та
податкового кредиту, які не мають
реального товарного характеру.

З огляду на вищевикладене, відповідач
дійшов висновків, що у ТОВ «Фара-1»
відсутні об'єкти оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у підприємств - постачальників ТОВ «БК
«Палаццо», ТОВ «РА «Лоцман».

Суд погоджується з даними висновками, з
огляду на наступне.

Ухвалою про відкриття провадження у
справі судом було витребувано у
позивача письмові пояснення керівника
та відповідальних осіб позивача щодо
осіб, які представляли контрагента
позивача при укладенні угоди та
виконання робіт (передачі товарів)
засобів комунікації з контрагентами та
укладання угод.

На вимогу суду директором Сосюк В.М. ТОВ
«Фара-1» надано пояснення, за змістом
яких вбачається, що особи, які
здійснювали надання послуг, та
підписання первинних документів зі
сторони ТОВ «БК «Палаццо», ТОВ «РА
«Лоцман», згідно укладених договорів
позивачем не встановлювались, проте,
документи за результатами проведених
господарських операцій за укладеними
угодами, на його думку, були підписані
ОСОБА_5 директор ТОВ «РА «Лоцман» та
Лісовським С.А. директором ТОВ «БК
«Палаццо».

Натомість, згідно протоколу допиту як
свідка директора ТОВ «БК «Палаццо» гр.
ОСОБА_9 від 18.02.2013р. , який пояснив, що
директором підприємства був
оформлений формально, жодного
відношення до фінансово-господарської
діяльності товариства не має, також
згідно протоколу допиту як свідка
директора ТОВ «РА «Лоцман» ОСОБА_5, який
пояснив, що жодного відношення до
фінансово-господарської діяльності
товариства не має, мети займатися
підприємницькою діяльністю не мав.

Отже, суд вважає, що передача надання
послуг особами, які залишилися
невідомими позивачу, неможливо як
об'єктивно, так і з точки зору виконання
договорів, укладених позивачем з
замовниками.

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 №742/11/13-11, з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини: рух активів у
процесі здійснення господарської
операції; установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Згідно ч. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Визначення терміну «первинний
документ» наведено у статті 1
вищезазначеного Закону, згідно з якою
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Частиною 2 ст. 9 даного Закону
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 Податкового
кодексу України передбачено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1ст. 14 ПК України,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу їх покупця, та є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з посиланнями
відповідача на те, що угоди, укладені
між позивачем та його контрагентами
мають безтоварний характер, у зв'язку з
чим позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Так, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність
прийнятих ним рішень.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян