Справа № 2а-78/11
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/27583/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 15 листопада 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
перерахунок пенсії,

встановила:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про перерахунок
пенсії.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 15 листопада 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року позовні вимоги
залишено без задоволення.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 15 листопада 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в Донецькій
області та отримує пенсію по
інвалідності, оскільки йому
встановлено І групу інвалідності.

Оскільки пенсійним фондом
виплачується пенсія по інвалідності
у розмірі меншому ніж це передбачено
нормами статті 22 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" позивач звернувся до суду з
захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій
виходили з того, що позивачу призначена
та виплачується пенсія у
відповідності до діючого
законодавства, а тому його позовні
вимоги є безпідставними.

Проте з такими висновками судів не
можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" мінімальні розміри пенсій по
інвалідності встановлюються в
наступних розмірах: інвалідам війни з
числа солдатів і матросів строкової
служби І групи -у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, ІІ групи
-трьох з половиною мінімальних пенсій
за віком, ІІІ групи -двох мінімальних
пенсій за віком, іншим інвалідам з
числа солдатів матросів строкової
служби І групи - 200%, II групи - 100% і III
групи - 50% мінімального розміру пенсії
за віком.

Розділом II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені зміни у вказані норми статті 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 вищевказані зміни
були визнанні такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відповідно до норм статті 22 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" під час
визначення розміру пенсії за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Положення частини третьої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Вимоги щодо нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_2 по інвалідності з 01
листопада 2010 року підлягають
задоволенню, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, так як
при визначенні розміру пенсії
позивачу, застосуванню підлягають
норми Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", а не постанова Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530, яка істотно звужує розмір пенсії
по інвалідності, з урахуванням того, що
Законами України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" та іншими
законодавчими актами зміни до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" протягом 2010 років
не вносились.

Таким чином, ОСОБА_2 мав отримувати
пенсію по інвалідності в розмірі
встановленому положеннями частини 1
статті 22 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", однак, відповідачем
виплачувалися зазначені пенсійні
виплати на підставі постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008.

Необхідно зазначити, що Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року № 3491-VІ
доповнений пункт 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", яким
визначено, що у 2011 році норми і
положення статті 22 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вказаного Закону
Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова "Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету" від
6 липня 2011 року №745, яка набрала
законної сили 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до
23.07.2011, застосуванню підлягають
положення ст. 14, 22, 37 та ч.3 ст. 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню
ст. 22 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині права отримання
пенсії по інвалідності в розмірі
встановленому положеннями частини 1
статті 22 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" з 01.11.2010 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, з урахуванням
положень статті 51 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" та дати звернення позивача до
суду за захистом своїх прав.

Разом з цим позовні вимоги щодо
обов'язку відповідача виплачувати
пенсію, як інваліду війни І групи у
зазначеному статтею 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" розмірі пожиттєво
не підлягають задоволенню, оскільки,
відсутні факти порушення пенсійних
прав позивача у майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій дійшли
помилкових висновків щодо
обґрунтованості задоволення позову, а
тому касаційну скаргу ОСОБА_2 необхідно
частково задовольнити, а постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 15
листопада 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року - скасувати.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів, обставини справи
встановлені судами повно і правильно,
але допущено помилку в застосуванні
норм матеріального права -судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанції підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 15 листопада 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
перерахунок пенсії - скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2, як інваліду
війни І групи відповідно до статті 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" у розмірі чотирьох мінімальних
пенсій за віком з 01 листопада 2010 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній