Справа № 812/94/14
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/94/14

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді
Твердохліба Р.С.,

за участю

секретаря судового засідання
Андріасяна Е.А.,

та

представників сторін:

від позивача - не
прибув,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія» про
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків у
розмірі 25481,46 грн., -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія» про
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків у
розмірі 25481,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Імперія»
зареєстровано виконавчим комітетом
Антрацитівської міської ради
Луганської області 30 липня 2009 року,
перебуває на обліку в Антрацитівській
ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Луганській області з 19
вересня 2003 року за № 192.

Відповідно норм Податкового кодексу
України ТОВ «Імперія» подано до
Антрацитівської ОДПІ податкову
декларацію з плати за землю від 18
лютого 2013 року № 900779335 за 2013 рік,
відповідно до якої визначено суму
податкового зобов'язання у розмірі25474,50
грн., строк сплати - 30 березня 2013 року, 30
квітня 2013 року, 30 травня 2013 року, 30
червня 2013 року, 30 липня 2013 року, 30 серпня
2013 року, 30 вересня 2013 року, 30 жовтня 2013
року, 30 листопада 2013 року.

Станом на 13 грудня 2013 року за
відповідачем утворився податковий
борг з орендної плати за землю за
період з 30 березня 2013 року по 30
листопада 2013 року у розмірі 25481,46 грн., у
тому числі за основним платежем - 25474,50
грн., пеня - 06,96 грн.

Згідно п.95.1 ст.95 Податкового кодексу
України, орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків, зокрема, шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить суд стягнути з відповідача з
рахунків у банках, обслуговуючих
платника податків податковий борг з
орендної плати за землю у розмірі 25481,46
грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
судового розгляду повідомлявся
належним чином, надіслав заяву про
розгляд справи без його участі (арк.
справи 36).

Представник відповідача у судовому
засіданні 22 січня 2014 року заперечував
проти задоволення позовних вимог, в
обґрунтування заперечень зазначив, що
договір про оренду земельної ділянки
розірваний ще в липні 2013 року, тому у
позивача немає підстав для стягнення з
відповідача податкового боргу з
орендної плати за землю.

Судом здійснювались заходи щодо
отримання доказів на підтвердження
розірвання відповідачем договору
оренди, по справі оголошувалась
перерва для надання представником
відповідача доказів розірвання
договору оренди.

Представник відповідача у судове
засіданні 27 січня 2014 року не прибув, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, причини
не прибуття суду не відомі, докази на
підтвердження своїх заперечень не
надав.

З огляду на положення статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ухвалив розглядати
адміністративну справу за відсутності
належним чином повідомлених сторін.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України суд
вирішує справу на основі наявних в
матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
таких підстав.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Статтею 14 Податкового кодексу України
наведено перелік основних понять, які
використовуються у Податковому
кодексі України, зокрема:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.39 п.14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (п.п.14.1.156 п.14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.265 п.14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1);

- податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1).

Згідно із ст.16 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний:
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів (п.п.16.1.2 п.16.1);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (п.п.16.1.3 п.16.1); сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи (п.п.16.1.4 п.16.1).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця
(підпункт 49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя)
(підпункт 49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (підпункт 49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу (підпункт 49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (підпункт 49.18.5).

Платник податків відповідно до пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час судового
розгляду справи, що відповідач
зареєстрований виконавчим комітетом
Антрацитівської міської ради
Луганської області 04 вересня 2003 року,
перебуває на обліку в Антрацитівській
ОДПІ Головного управління Міндоходів з
19 вересня 2003 року за № 192 (арк. справи 16,
17, 20).

У відповідності із підпунктом 14.1.72
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу).

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до статті 285 Податкового
кодексу України базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 01
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 01 січня та не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (підпункт 286.2 статті 286
Податкового кодексу України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця нову звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації не пізніше 20
лютого поточного року, протягом 20
календарних днів місяця, що настає за
звітним (підпункт 286.3 статті 286
Податкового кодексу України).

У відповідності із підпунктом 287.3
статті 287 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (підпункт
287.4 статті 287 Податкового кодексу
України).

Відповідно до поданої податкової
декларації з плати за землю від 18
лютого 2013 року № за 2013 рік
відповідачем самостійно визначено
суму податкового зобов'язання з
орендної плати за землю за лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень у
розмірі 2830,50 грн. щомісячно, разом 25474,50
грн. (арк. справи 8-10).

Заборгованість відповідача з орендної
плати за землю у розмірі 25474,50 грн.
підтверджується карткою особового
рахунку відповідача (арк. справи 28).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право визначати у визначених цим
Кодексом випадках суми податкових та
грошових зобов'язань платників
податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1);
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України (підпункт 20.1.19 пункту
20.1); звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини
(пункт 20.1.34 пункту 20.1).

За несвоєчасну сплату самостійно
визначеного зобов'язання з орендної
плати за землю відповідачу нараховано
пеню у розмірі 06,96 грн., що
підтверджується карткою особового
рахунку (арк. справи 28).

У разі якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу (ст. 126 Податкового
кодексу України).

Згідно із підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:

- при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом;

- при нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні - рішенні
згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129
Податкового кодексу України
передбачено, що у день настання строку
погашення податкового зобов'язання,
нарахованого контролюючим органом або
платником податків у разі виявлення
його заниження на суму такого
заниження та за весь період заниження
(в тому числі за період
адміністративного та/або судового
оскарження).

Відповідно до пункту 129.4 статті 129
Податкового кодексу України пеня,
визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту
129.1 цієї статті, нараховується із
розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день заниження.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На виконання вищезазначених положень
Податкового кодексу України
Антрацитівською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганській
області відповідачу вручено податкову
вимогу від 11 вересня 2013 року № 44-15 (арк.
справи 11).

Оскільки податкова вимога від 11
вересня 2013 року № 44-15 є чинною (доказів
про відкликання податкової вимоги суду
не надано), суд прийшов до висновку, що
органом державної податкової служби
при зверненні до адміністративного
суду з позовом про стягнення коштів за
податковим боргом дотримані вимоги
пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу
України.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95
Податкового кодексу України).

Внаслідок того, що відповідач станом на
дату розгляду справи податковий борг з
орендної плати за землю розмірі 25481,46
грн. не сплатив, вимоги податкового
органу про стягнення коштів в сумі 25481,46
грн. за податковим боргом з земельного
податку, з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий
збір» від сплати судового збору
звільнений, судові витрати у цій справі
не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 27 січня 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 28 січня 2014 року, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 16, 20, 57, 87, 95, 102
Податкового кодексу України, статтями
2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія»
(ідентифікаційний код 32575432,
місцезнаходження: 94614, Луганська
область, м. Антрацит, вул.
Молодогвардійська, буд. 6, кв. 33) з
рахунків у банках, обслуговуючого
платника податків, податковий борг з
орендної плати за землю у розмірі 25481,46
грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста
вісімдесят одна гривня сорок шість
копійок) до місцевого бюджету на
р/р 0010, код платежу 13050200, отримувач
Антрацитівське УДКСУ Луганської
області, код отримувача 37983403, банк
ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 28 січня 2014 року.

Суддя
Р.С. Твердохліб