Справа № 807/4228/13-а
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 рокум. Ужгород№ 807/4228/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі головуючого - судді
Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гринюка І.В.,

з участю сторін та осіб, які беруть
участь у справі:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ
"Банк "Таврика" про скасування рішення
та зобов'язання сплатити кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася у
Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до ОСОБА_3, уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ "Банк "Таврика" (далі -
відповідач), якою просить:

1) скасувати рішення Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
щодо вимоги включення ОСОБА_1 до
реєстру акцептованих вимог кредиторів
згідно до сьомої черговості;

2) зобовязати Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб, як Гаранта ПАТ
"Банк "Таврика", Гаранта вкладників
банку "Таврика", виплатити кошти ОСОБА_1
згідно Договору BN 002361 від 19.06.2012 року в
сумі 29 000, 00 грн. та відсотки на цей вклад
в сумі 3 450, 21 грн. (разом 32 450, 21 грн.),
кошти вкладу В N004387 від 17.09.2012 року в
сумі 20 000, 00 грн. та 2 358, 37 грн.
відсотків на цей вклад, (разом 22 358, 37
грн.), всього 54 808, 58 грн., як
заборгованість, у відповідності до
вимоги ст. 530 Цивільного кодексу
України - на протязі семи днів після
вступу рішення суду по цьому позову в
силу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19 червня
2012 року та 17 вересня 2012 року ОСОБА_1,
уклала з АТ «Банк «Таврика» (01135, м.Київ,
вул.Дмитрівська, 92-94, МФО 300788, ЄДРПУО
19454139, к/р в ГУ НБУ по м.Києву і
Київській області) в особі начальника
відділення № 23 АТ «Банк «Таврика»
ОСОБА_4, яка діяла на підставі Положення
про відділення № 23 та Довіреності № 371
від 19.12.2011 року в.о. Голови правління
Дробязко А.О., Договір банківського
вкладу «Ощадний плюс» з видачею
купонного (депозитного) сертифікату на
пред'явника серії В № 002361 від 19 червня
2012 року на суму 29 000 грн. строк
закінчення якого 17 грудня 2012 року, що
підтверджується квитанцією № 23 D 3 від 19
червня 2012 року та відповідно Договір
банківського вкладу «Ощадний плюс» з
видачею купонного (депозитного)
сертифікату на пред'явника серії В №?
004387 від 17 вересня 2012 року на суму 20 000
грн., з строком зберігання цих коштів до
18 березня 2013 року, що підтверджується
копією квитанції № 23 D 15 від 17.09.2012 року
(а.с. 12, 18-19, 21).

17 грудня 2012 року, в зв'язку з
закінченням строку Договору серії В
№ 002361 позивач звернулася до начальника
відділення № 23 АТ «Банк» Таврика»
вул.Федьковича, 36, м.Ужгород), ОСОБА_4, з
вимогою виплатити їй кошти вкладу у
сумі 29 000 грн. - у відповідності до п. 1.1
вищезгаданого Договору.

Однак, ОСОБА_4 відмовила в поверненні
коштів, мотивуючи свою відмову тим, що
повертати вклади АТ «Банк «Таврика», по
невідомих причинах, заборонив
Національний банк України.

19 грудня 2012 року позивач повторно
звернулася до керівництва відділення
АТ «Банк Таврика» з вимогою повернення
коштів банківського вкладу в сумі 29 000
грн., однак ніяких дій по поверненню
коштів відповідачем вчинено не було.

12 березня 2013 року ОСОБА_1 повторно
звернулася до начальника відділення №
23 АТ «Банк Таврика» ОСОБА_4, з вимогою
повернути кошти банківського вкладу
серії В № 002361 в сумі 29 000 грн., оскільки
18 березня 2013 року також закінчується
строк дії договору банківського вкладу
серії В №? 004387 в сумі 20 000 грн. на що їй
було відмовлено у зв'язку із
звільненням ОСОБА_4 та ліквідацією
відділення № 23 АТ « Банк «Таврика».

18 березня 2013 року кошти по вкладу серії
В №? 004387 в сумі 20 000 грн. позивачу
повернуті не були.

В березні 2013 ОСОБА_1 за рекомендацією
ОСОБА_4 звернулася до Уповноваженої
особи Фонду ОСОБА_3 з письмовою
Кредиторською вимогою про повернення
коштів її вкладів.

24 липня 2013 року позивач отримала лист -
повідомлення № 4245/7 від 11 липня 2013 року,
що підписаний Уповноваженою особою
Фонду ОСОБА_3 про те, що кредиторські
вимоги підлягають задоволенню в сумі 54
808, 58 грн. згідно до сьомої черговості
(а.с. 13). В цей же день отримала
повідомлення № 4224/7 від 11.07.2013 року, про
задоволення кредиторської вимоги в
сумі 2070, 24 грн. (а.с. 14).

У судовому засіданні позивач пояснила,
що з поверненням коштів в сумі 29 000 грн.
в порядку сьомої черговості
категорично не згідна, оскільки вважає,
що вклад повинен був бути повернутим їй
ще 17 грудня 2012 року, до моменту
запровадження тичасової адміністрації
ПАТ «Банк «Таврика» у відповідності до
п.1.1, п. 3.1.7 Договору банківського
вкладу, ст. 1060 Цивільного кодексу
України.

Також вважає, що кошти в сумі 29 000 грн.
повинні були бути виплачені їй при
виплаті гарантованих сум вкладів, що
проводилися з 12 січня по 20 березня 2013
року, а 20 000 грн. повинні були бути
виплачені їй 18 березня 2013 року згідно
умов Договору банківського вкладу.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з мотивів наведених у
позовній заяві та просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні вирішено питання
щодо заміни неналежного відповідача на
належного - Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк
"Таврика".

Представник відповідача надала суду
письмові заперечення та просила суд
відмовити в задоволенні позову у
повному обзязі.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, розглянувши поданні
сторонами документи та матеріали
справи, повно і всебічно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У судовому засіданні встановлено, що на
початку травня 2012 року ОСОБА_1,
прочитала на одному з стендів
оголошень в м.Ужгороді рекламу в якій
повідомлялося про те, що АТ «Банк
«Таврика» ( далі - банк «Таврика») -
учасник Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб (далі - Фонд), укладає з
громадянами договори банківських
вкладів, та являється одним з
найнадійніших банків в Україні, розмір
виплати дивідендів ним не менший ніж в
інших банках, шо банк гарантує
збереження коштів вкладів, надає ряд
інших послуг., і таке інше.

В цій рекламі були наведені реквізити
відділення АТ «Банк «Таврика» в
м.Ужгороді.

Так як у позивача була необхідність
розміщення грошових заощаджень в будь -
якому банку, оскільки вона збирала
кошти, щоб покращити свої житлові
умови, прийнявши до уваги згадану
рекламу в травні 2012 року звернулася до
начальника відділення № 23 АТ «Банк
«Таврика», що знаходилося по вул.
Фединця № 36 в м.Ужгороді, за
роз'ясненнями щодо умов укладання
договорів банківських вкладів.

Начальник відділення № 23 цього банку
поінформувала позивача, що АТ «Банк
«Таврика» - надійний банк, який
заснований в 1991 році, по активах займає
39-е місце серед 176 банків України, по
результатах роботи постійно займає 10-14
місця серед банків України. Позивача
було завірено, що банк «Таврика»
являється надійним банком, оскільки
він входить в банківську систему
України, за яку несе відповідальність
Національний банк України (далі - НБУ).
Згідно чинного законодавства НБУ
зобов'язаний здійснювати і здійснює
постійний нагляд за банківською
діяльністю банка «Таврика». (ст..55 ЗУ
«Про НБУ» , ст..67 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність»). Крім того
позивачу було повідомлено, що банк
«Таврика» являється членом Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
тобто у випадку неплатоспроможності
банку «Таврика», Фонд, як Гарант, бере
на себе зобов'язання банку «Таврика» по
відшкодуванню шкоди завданої ним,
відповідає перед кредиторами за
порушення зобов'язань банком -
боржником (ст.,560 ЦКУ). Фонд, також,
здійснює контроль за діяльністю банку
«Таврика», за що йому банк «Таврика»
щомісяця переказує на його рахунки
відповідні суми коштів збору ( ст.ст. 18,
32 ЗУ «Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» - (далі - ЗУ « Про систему
ГВФО »).

Судом встановлено, що через деякий час,
після отримання інформації про
особливості укладання банківських
договорів, а саме 19 червня 2012 року,
ОСОБА_1 прийшла в відділення № 23 АТ
«Банк «Таврика» та уклала договір
банківського вкладу «Ощадний плюс» з
видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифікату на
пред'явника В № 002361 на суму 29 000 (
двадцять дев'ять тисяч) грн., строк
закінчення якого 17.12.2012 року (а.с. 18).
Факт укладання цього договору
підтверджується квитанцією № 23 D -3 від
19.06.2012 року про внесення коштів на
рахунок цього договору в сумі 29 000 грн.
(а.с. 19).

Судом встановлено, що перед укладанням
вище вказаного договору позивач
попросила начальника відділення № 23 АТ
«Банк «Таврика» ще раз надати
інформацію про надійність банку
«Таврика», гарантії щодо зберігання
коштів вкладів в банку «Таврика» на що
ОСОБА_4 в присутності знайомих позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_7 повторила інформацію
наведену вище та підтвердила, що кошти
вкладів позивача в банку можуть бути
втрачені тільки за умови виникнення
форс-мажорних обставин (п.4.2 Договору
банківського вкладу) про що було
складено акт (а.с. 15 - 17).

Начальник відділення № 23 наголосила,
що згідно статті 525 ЦКУ невиконання
банком умов договору не допускається,
що згідно статті 1060 ЦКУ, банк за
договором банківського вкладу,
незалежно від його виду, зобов'язаний
видати вклад або його частину на першу
вимогу вкладника, а умова договору про
відмову на одержання вкладу на першу
вимогу є нікчемною.

Позивач попросила ОСОБА_4 надати
документ, який підтверджує те, що кошти
вкладів не можуть бути втрачені на що
ОСОБА_4 сказала, що такий документ вона
надасть, як тільки отримає його з
центрального офісу, оскільки
працівники з центрального офісу банку
пообіцяли вислати його до 01.08.2012 року, в
якому буде чітко вказано, що банк
являється членом банківської системи
України, що Фонд являється гарантом для
вкладників банку «Таврика» та наведена
інша інформація для вкладників банку
згідно вимоги Фонду.17 вересня 2012 року
ОСОБА_1, уклала з АТ «Банк «Таврика» (01135,
м.Київ, вул. Дмитрівська, 92-94, МФО 300788,
код ЄДРПУО 19454139, к/р в ГУ НБУ по
м.Києву і Київській області) в особі
начальника відділення № 23 АТ «Банк
«Таврика» ОСОБА_4, яка діяла на
підставі Положення про відділення № 23
та Довіреності № 371 від 19.12.2011 року в.о.
Голови правління Дробязко А.О., договір
банківського вкладу «Ощадний плюс» з
видачею купонного (депозитного)
сертифікату на пред'явника № 004387 на
суму 20 000 (двадцять тисяч) грн., з строком
зберігання цих коштів до 18 березня 2013
року, що підтверджується копією
квитанції № 23 D 15 від 17.09.2012 року (а.с. 21).

Судом встановлено, що відповідно до ст.
2 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
вклад - кошти в готівковій або
безготівковій формі у валюті України
або в іноземній валюті, які залучені
банком від вкладника (або які надійшли
для вкладника) на умовах договору
банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або шляхом видачі
іменного депозитного сертифіката,
включаючи нараховані відсотки на такі
кошти.

17 грудня 2012 року в зв'язку з закінчення
строку договору В № 002361 позивач
звернулася до начальника відділення №
23 АТ «Банк Таврика» (вул. Федьковича, 36,
м. Ужгород) ОСОБА_4 з вимогою виплатити 29
000 грн. вкладу у відповідності до п. 1.1
Договору.

Однак у поверненні коштів позивачу
було відмовлено. Відмова мотивувалася
тим, що по невідомих причинах
Національний банк України заборонив АТ
«Банк Таврика» повертати кошти
вкладів. Також позивачу стало відомо,
що Національним банком України
проводиться перевірка діяльності АТ
«Банк Таврика» і на час перевірки
вклади не повертаються.

18 грудня 2012 року позивачем отримано
інформацію, що в АТ «Банк Таврика»
виникли фінансові проблеми і йому
потрібна фінансова підтримка.

Судом встановлено, що представник
ініціативної групи вкладників
відділення №23 АТ "Банк "Таврика"
запропонував вкладникам банку надати
банку необхідну безповоротну грошову
допомогу в розмірі 20 000 грн. на що всі 35
000 вкладників всіх відділень банку
погодилися.

19.12.2012 року позивач повторно звернулася
до керівництва відділення № 23 АТ "Банк
"Таврика" з вимогою повернути кошти в
розмірі 29 000 грн., однак ніяких дій по
поверненню коштів вчинено не було.

Письмового обґрунтування причин не
повернення позивачу коштів вкладу у
відповідності до п.3.1.6 Договору
банківського вкладу відповідачем не
надавалося.

Судом встановлено, що відповідно до ст.
1 Закону України «Про Національний банк
України» банківський нагляд - система
контролю та активних впорядкованих дій
Національного банку України,
спрямованих на забезпечення
дотримання банками та іншими особами,
стосовно яких Національний банк
України здійснює наглядову діяльність
законодавства України і встановлених
нормативів, з метою забезпечення
стабільності банківської системи та
захисту інтересів вкладників та
кредиторів банку.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
Національний банк України» головна
мета банківського регулювання і
нагляду - безпека та фінансова
стабільність банківської системи,
захист інтересів вкладників і
кредиторів.

Національний банк здійснює функції
банківського регулювання і нагляду на
індивідуальній та консолідованій
основі за діяльністю банків та
банківських груп у межах та порядку,
передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює
постійний нагляд за дотриманням
банками, їх підрозділами,
афілійованими та спорідненими особами
банків на території України та за
кордоном, банківськими групами,
представництвами та філіями
іноземних банків в Україні, а також
іншими юридичними та фізичними особами
банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку і економічних
нормативів. Національний банк не
здійснює перевірок і ревізій
фінансово-господарської діяльності
осіб, зазначених у цій статті.

Відповідно до п. 16 ст.2 Закону України
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
тимчасова адміністрація - процедура
виведення банку з ринку, що
запроваджується Фондом стосовно
неплатоспроможного банку в порядку,
встановленому цим Законом;

Відповідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику
банку відшкодування коштів за його
вкладом. Фонд відшкодовує кошти в
розмірі вкладу, включаючи відсотки,
нараховані на день прийняття рішення
Національним банком України про
віднесення банку до категорії
неплатоспроможних та початку
процедури виведення Фондом банку з
ринку, але не більше суми граничного
розміру відшкодування коштів за
вкладами, встановленого на дату
прийняття такого рішення, незалежно
від кількості вкладів в одному банку.
Сума граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами не може бути меншою
200000 гривень. Адміністративна рада
Фонду не має права приймати рішення про
зменшення граничної суми
відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед
вкладниками здійснюється Фондом з
дотриманням вимог щодо найменших
витрат Фонду та збитків для вкладників
у спосіб, визначений цим Законом, у тому
числі шляхом передачі активів і
зобов'язань банку приймаючому банку,
продажу банку, створення перехідного
банку протягом дії тимчасової
адміністрації або виплати
відшкодування вкладникам після
ухвалення рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідації
банку.

Виплата відшкодування здійснюється з
урахуванням сум, сплачених вкладнику
протягом дії тимчасової адміністрації
у банку.

Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним
(депозитним) сертифікатом на
пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка
була членом спостережної (наглядової)
ради, правління (ради директорів),
ревізійної комісії банку, якщо з дня її
звільнення з посади до дня прийняття
Національним банком України рішення
про віднесення такого банку до
категорії неплатоспроможних не минув
один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка
надавала банку професійні послуги як
аудитор, юридичний радник, суб'єкт
оціночної діяльності, якщо ці послуги
мали безпосередній вплив на виникнення
ознак неплатоспроможності банку і якщо
з дня припинення надання послуг до дня
прийняття Національним банком України
рішення про віднесення такого банку до
категорії неплатоспроможних не минув
один рік;

6) розміщені на вклад власником
істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на
індивідуальній основі отримує від
банку проценти за вкладом на більш
сприятливих договірних умовах, ніж
звичайні, або має інші фінансові
привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, що є предметом
застави та забезпечує виконання
зобов'язань вкладника перед цим банком,
в обсязі таких зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних
банків.

За таких обставин суд приходить
висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 є обґрунтованим у зв'язку із чим
підлягає задоволенню.

Враховуючи вище викладене суд
приходить висновку, що грошовий вклад
ОСОБА_1 згідно договору серії В № 002361
від 19.06.2013 року в сумі 29 000 грн. та
відсотки на цей вклад в сумі 3 450, 21 грн.
повинен був бути виплачений їй ще 17
грудня 2012 року, до запровадження
тимчасової адміністрації АТ "Банк
"Таврика" у відповідності до п. 1.1, п. 3.1.7
Договору банківського вкладу, ст. 1060
Цивільного кодексу України, а саме з 12
січня до 20 березня 2013 року, а кошти
вкладу згідно договору серії В №? 004387
від 17.09.2012 року в сумі 20 000 грн. та 2 358, 37
грн. відсотків на цей вклад повинні
були бути виплачені позивачу до
винесення постанови Національним
банком України про відкликання
банківської ліцензії у ПАТ «Банк
Таврика», а саме до 18 березня 2012 року.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ "Банк "Таврика" про
скасування рішення та зобов'язання
сплатити кошти - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб щодо вимоги включення
ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог
кредиторів згідно до сьомої
черговості.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб, як Гаранта АТ "Банк
"Таврика", Гаранта вкладників банку
"Таврика", виплатити кошти ОСОБА_1, як
заборгованість згідно Договору серії B
№ 002361 від 19.06.2012 року в сумі 29 000, 00 грн.
та відсотки на цей вклад в сумі 3 450, 21
грн. (разом 32 450, 21 грн.), кошти вкладу
серії В №? 004387 від 17.09.2012 року в сумі 20 000,
00 грн. та 2 358, 37 грн. відсотків на цей
вклад, (разом 22 358, 37 грн.), всього 54 808, 58
грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Іванчулинець