Справа № 2а-19328/11/2670
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/42188/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Федорова М.О.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача
Литвинець В. М.

представник відповідача не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий світанок
(Агро)" до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби про
скасування податкового повідомлення
рішення, -

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золотий світанок
(Агро)" (далі - ТОВ "Золотий світанок
(Агро)") звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби (далі - ДПІ у
Печерському районі) в якому просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2012 року позов ТОВ "Золотий
світанок (Агро)" задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року апеляційну скаргу ДПІ у
Печерському районі залишено без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ДПІ у Печерському районі подала
касаційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити ТОВ "Золотий
світанок (Агро)" в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ДПІ у Печерському районі проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку з питань достовірності
нарахування сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за травень 2011 року у розмірі
2585384, 00 грн. заявленої на розрахунковий
рахунок відповідно до затвердженого
плану перевірки. За результатами
перевірки складено акт від 12 серпня 2011
року №129/07-03/34794361.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.198.3 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4 ст. 200
ПК України, в результаті чого позивачем
завищено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за травень 2011 року на
суму 2585384, 00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 30
вересня 2011 року, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
2585384, 00 грн. та застосовані штрафні
санкції у розмірі 1, 00 грн.

В результаті адміністративного
оскарження скарги позивача були
залишені без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Відповідно до п.п 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Зазначена норма відповідає п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України.

Підпунктом 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість
передбачено, якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду.

Платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Тобто, визначальним фактом права
платника на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість в даному
випадку є фактична надмірна оплата ним
сум такого податку постачальникам
товарів (послуг), які підтверджені
виписаними відповідно до вимог чинного
законодавства податковими накладними
особами, які зареєстровані як платники
такого податку, а підставою є дані
податкової декларації за звітний
податковий період.

Відповідно до п.п 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. У
разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг).

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що абз. 2 п.п 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не є
імперативною нормою, а передбачає лише
право платника податку звернутися до
податкового органу зі скаргою, зокрема,
у випадку відмови постачальника надати
податкову накладну; податкова накладна
є підставою для формування податкового
кредиту в межах встановлених строків
давності (1095 днів) з моменту виписки
такої податкової накладної, визначених
ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»; таким чином, у
випадку коли право платника податку на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких відбулися оплата та отримання
товарів (послуг), суми податку,
зазначені в таких податкових
накладних, можуть бути включені до
складу податкового кредиту в
податковому періоді, в якому такі
податкові накладні отримані.

Крім того, судами попередніх інстанцій
зазначено, що не є підставою для
відмови у праві на податковий кредит та
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість порушення податкової
дисципліни, вчинені контрагентом
платника податку. Також, не є підставою
для визнання неправомірними операцій
платника податків подальше припинення
чи анулювання статусу платника податку
на додану вартість його контрагента.
Відповідальною за сплату податку на
додану вартість до бюджету є особа, що
формує дані податкового обліку з цього
податку, а не контрагент такої особи. У
разі якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що матеріалами справи
підтверджується отримання позивачем
податкових накладних від
господарюючих суб'єктів контрагентів у
період з 05 травня 2010 року по 31 травня 2010
року.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що податкове
повідомлення-рішення № від 30
серпня 2011 року є протиправним та
підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ТОВ "Золотий світанок
(Агро)".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби залишити
без задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді
С.Е. Острович О.І.
Степашко М.О. Федоров