Справа № 352/3234/13-а
Суддя: Гургула В.Б. В. Б.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/3234/13-а
Провадження № 2-а/352/8/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого -судді
Гургули В.Б.

секретаря
Кожуховської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Старокривотульської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області , ОСОБА_3
про визнання недійснм рішення ради,
акту земельної комісії, зобов'язання
вчинити певні дії-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів
Старокривотульської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області , ОСОБА_3 про
визнання недійснм рішення ради, акту
земельної комісії, зобов'язання
вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, суд дійшов
висновку, що провадження у даній справі
підлягає до закриття, оскільки справа
не підлягає розгляду у порядку
адміністративного судочинства
відповідно до правових позицій
викладених у постанові від 14.02.2012 р.
колегією суддів судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України та постанові від 01.03.2013
року № 3 пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно з частинами першою, другою
статті 2 Земельного кодексу України
земельні відносини -це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади в Україні є народ. Народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування (частина друга статті 5
Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті
140, частини першої статті 144 Конституції
України місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи; органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина десята статті 59 Закону України
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про
місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 80 ЗК встановлено, що суб'єктами
права власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, -на
землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених

пунктів, крім земель приватної та
державної власності, а також земельні
ділянки за їх межами, на яких
розташовані об'єкти комунальної
власності (частини перша, друга статті
83 Земельного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Ужитий у цій
процесуальній нормі термін "суб'єкт
владних повноважень" означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини першої
статті 3 КАС). Таким чином, до
компетенції адміністративних судів
належать спори фізичних чи юридичних
осіб з органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно, прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

У пунктах "а", "б", "в", "г" і "к" статті 12
Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування; вилучення їх із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; викуп земельних ділянок
для суспільних потреб відповідної
територіальної громади; вирішення
інших питань у галузі земельних
відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на
публічні та приватні. Відповідно і
спори в таких відносинах можуть бути як
публічно-правовими, так і
приватноправовими (цивільними,
господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2
Цивільного кодексу України учасниками
цивільних відносин є: держава Україна,
Автономна Республіка Крим,
територіальні громади, іноземні
держави та інші суб'єкти публічного
права.

Територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом (стаття 172 ЦК
України).

Сільська рада у справі, яка
розглядається, є суб'єктом цивільних
правовідносин і має такий самий
правовий статус, що й інші учасники цих
відносин. Реалізуючи право
розпорядження земельною ділянкою, що
перебувала у її власності, сільська
рада відповідно до статті 5 Земельного
кодексу України має рівні права з
громадянами та юридичними особами, з
якими вона вступає у відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею. Тобто при
здійсненні повноважень власника землі
відповідач- сільська рада є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею.

Згідно з частиною четвертою статті 41
Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним. Ці положення Основного
Закону кореспондуються з пунктом "в"
статті 5 Земельного кодексу України,
згідно з яким земельне законодавство
базується на принципі невтручання
держави у здійснення громадянами,
юридичними особами та територіальними
громадами своїх прав щодо володіння,
користування і розпорядження землею,
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319
ЦК держава не втручається у здійснення
власником права власності. Тобто пряме
адміністрування з боку органів влади є
неприпустимим.

Земельні відносини, суб'єктом яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 Цивільного кодексу України, 25
Земельного кодексу України). Захист
судом прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16,21,393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі саттею 15
ЦПК розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Правовідносини які склалися між
сторонами, стосуються права та підстав
набуття права власності на спірну
земельну ділянку. Сільська рада як
власник землі вільна у виборі суб'єкта
щодо надання йому цього права в
порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку що даний позов слід
розглядати у порядку цивільного
судочинства, а провадження у даній
адміністративні справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1
ст.157, ст.ст. 158-160, 165 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до
Старокривотульської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області , ОСОБА_3
про визнання недійснм рішення ради,
акту земельної комісії, зобов'язання
вчинити певні дії, у зв'язку з тим, що
справа не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції до Львівського
апеляційного адміністративного суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення через Тисменицький
районний суд Івано-Франківської
області. Якщо ухвалу було постановлено
у письмовому провадженні або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий
В.Б.
Гургула