Справа № 824/1115/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р.
м. Київ
К/800/51379/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Муравйова О.В., Усенко Є.А. розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Приватної
комерційно-виробничої фірми
«Стиль-ІСП» на ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2013 року

у справі № 824/1115/13-а

за позовом Приватної
комерційно-виробничої фірми
«Стиль-ІСП»

до Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Чернівецької

області Державної
податкової служби

про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Приватна комерційно-виробнича фірма
«Стиль - ІСП» (далі - позивач, ПКВФ
«Стиль - ІСП») звернулась до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Чернівцях
Чернівецької області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ) та з урахуванням змінених позовних
вимог, просила:

- визнати протиправними дії ДПІ, які
полягають у проведенні перевірки ПКВФ
«Стиль - ІСП», в результаті якої було
складено акт № 469/22-2/21421409 від 2 квітня 2013
року про результати позапланової
документальної виїзної перевірки ПКВФ
«Стиль - ІСП» () в частині
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість при взаємовідносинах з ВАТ
«Агропромислова група «Закарпатський
сад» () за грудень 2010
року, січень 2011 року, ТОВ «Презенс» () за жовтень 2010 року, ТОВ
«Річ Харвест» () за
жовтень 2011 року;

- визнати протиправними дії ДПІ щодо
визнання правочинів, укладених ПКВФ
«Стиль - ІСП» з
контрагентами-постачальниками: ВАТ
«Агропромислова група «Закарпатський
сад» () за грудень 2010
року, січень 2011 року, ТОВ «Презенс» () за жовтень 2010 року, ТОВ
«Річ Харвест» () за
жовтень 2011 року нікчемними та такими,
що в момент їх вчинення не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, зазначені в пункті 3.1.2
акту № 469/22-2/21421409 від 2 квітня 2013 року;

- визнати протиправними дії ДПІ щодо
визнання правочинів, укладених ПКВФ
«Стиль - ІСП» з
контрагентами-покупцями, зазначеними в
пункту 3.1.1 акту № 469/22-2/21421409 від 2 квітня
2013 року такими, що не відбулися
внаслідок відсутності господарської
операції та такими, що не спрямовані на
настання реальних правових наслідків;

- визнати протиправними дії ДПІ щодо
визначення у пункті 4 «Висновки» акту
№ 469/22-2/21421409 від 2 квітня 2013 року
порушень податкового законодавства;

- зобов'язати ДПІ внести відповідні
зміни до системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України в
частині відображення недостовірної
інформації, викладеної в акті №
469/22-2/21421409 від 2 квітня 2013 року про
результати позапланової
документальної виїзної перевірки ПКВФ
«Стиль - ІСП» в частині дотримання
вимог податкового законодавства по
податку на додану вартість при
взаємовідносинах з ВАТ
«Агропромислова група «Закарпатський
сад» () за грудень 2010
року, січень 2011 року, ТОВ «Презенс» () за жовтень 2010 року, ТОВ
«Річ Харвест» () за
жовтень 2011 року.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 липня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року апеляційну скаргу ПКВФ «Стиль -
ІСП» залишено без руху.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
про допущені судом апеляційної
інстанції порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до помилкового залишення
апеляційної скарги без руху та просить
скасувати ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2013 року і направити справу
для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, залишаючи апеляційну скаргу ПКВФ
«Стиль - ІСП» на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 липня 2013
року без руху, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що позивачем
сплачено суму судового збору за
подання апеляційної скарги у розмірі 35
грн., яка не відповідає розміру
судового збору, що визначений частиною
2 статті 4 Закону України «Про судовий
збір», оскільки подана позивачем
позовна заява має майновий характер.

Так, відповідно до частини 6 статті 187
Кодексу адміністративного судочинства
України до апеляційної скарги
додається документ про сплату
судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
апеляційної скарги на рішення
адміністративного суду справляється у
розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви, а у
разі подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Так, необхідними умовами для
визначення характеру позовної заяви
(майнового чи немайнового) є
встановлення вартісної оцінки
заявлених у ній позовних вимог та зміни
складу майна сторін у випадку
вирішення спору на підставі заявлених
у такій позовній заяві вимог.

Так, майновими позовами є позови, які
підлягають вартісній оцінці та в
контексті вирішення яких наслідком є
зміна складу майна сторін, що беруть
участь у справі.

Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
позови, які не підлягають вартісній
оцінці і в разі вирішення спору за
позовними вимогами, що заявлені у
позові, зміна складу майна сторін, що
беруть участь у справі, - відсутня.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
не надали оцінки тому, що позовна заява
ПКВФ «Стиль - ІСП» має немайновий
характер, оскільки заявлені в ній
вимоги не підлягають вартісній оцінці
і задоволення таких позовних вимог не
спричинить змін у складі майна сторін,
що беруть участь у справі з огляду на
наступне.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач фактично не погоджувався з
діями відповідача, що були вчиненні
останнім під час здійснення
контрольного заходу, в тому числі і
щодо фіксування у акті перевірки від 2
квітня 2013 року № 469/22-2/21421409, що був
складений за результатами такого
заходу, висновків та просив внести
зміни до Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України у
зв'язку з внесенням до неї змін, з
огляду на неправомірність фіксації
висновків у акті перевірки.

Так, Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18 квітня 2008 року № 266
(надалі також - Порядок; в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит». По мірі підписання актів
перевірки та узгодження податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22 грудня 2010 року № 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772, акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Зі змісту викладеного слідує, що акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, яке фактично і спричиняє зміни
у складі майна платника податків. Окрім
того, фактична фіксація даних, що були
відображені в акті перевірки, в Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України не спричиняє змін
майнового стану платника податків до
моменту визначення платникові
податкових зобов'язань та їх
узгодження у встановленому законом
порядку.

В той же час, судом першої інстанції під
час розгляду справи по суті
встановлено, що ДПІ на підставі акту
перевірки ПКВФ «Стиль-ІСП» від 2 квітня
2013 року № 469/22-2/21421409
податкові повідомлення-рішення не
виносилася і грошові зобов'язання не
визначалися.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку
про майновий характер поданого ПКВФ
«Стиль - ІСП» позову. Відтак,
оскаржуване у вказаній
адміністративній справі судове
рішення не відповідає вимогам
законності та обґрунтованості, що
визначені статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 1 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, а за змістом частини 4 вказаної
статті справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду, якщо порушення допущені
тільки цим судом.

Відтак, касаційна скарга ПКВФ «Стиль -
ІСП» підлягає задоволенню, рішення
суду апеляційної інстанції скасуванню
з направленням справи для продовження
розгляду до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230,
231Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Приватної
комерційно-виробничої фірми
«Стиль-ІСП» задовольнити.

Ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року скасувати.

Справу 824/1115/13-а направити для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
О.В. Муравйов

Є.А. Усенко