Справа № 803/2806/13-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року м.
ЛуцькСправа № 803/2806/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Литвиненко І.П.,

за участю представника відповідача
Міскевича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства «Ельбе УА» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ельбе УА» (далі
- позивач, ПП «Ельбе УА», підприємством)
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Волинській області
(далі - відповідач, інспекція) про
визнання протиправним та скасування
рішення №062 від 21 листопада 2013 року про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу у розмірі 1
700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12
листопада 2013 року посадовою особою
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області
провідним спеціалістом Климчук І.В.
було складено протокол №073 про
порушення законодавства про рекламу, в
якому стверджувалося, що підприємством
розміщено об'єкт зовнішньої реклами, а
саме: кронштейн на опорі освітлення без
спеціально оформленого дозволу на
розміщення чим порушено пункт 1 статті
16 Закону України «Про рекламу». Того ж
дня на адресу позивача було направлено
лист від 12 листопада 2013 року №1497/02-08 про
початок розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу о 11:30 21
листопада 2013 року та рішенням від 21
листопада 2013 року №062 на ПП «Ельбе УА»
за неподання вартості розповсюдженої
реклами накладено штраф у розмірі 1 700,00
грн.

Позивач не погоджуються з цим рішенням
та вважає його протиправним з тих
підстав, що підприємством ще 08 жовтня
2013 року отримало факсограму від
Комунального підприємства
«Луцьк-реклама» з вимогою демонтажу
об'єкту рекламу та добровільно
виконало цю вимогу. Про демонтування
об'єкту реклами було повідомлено в ході
бесіди з представником Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області 21 листопада 2013 року.
Того ж дня підприємством направлений
письмовий відзив в якому повідомлялося
про добровільний демонтаж об'єкту
реклами. Позивач стверджує, оскільки ПП
«Ельбе УА» добровільно усунуло
порушення, а у відповідача відсутні
достовірні докази розміщення об'єкту
реклами (фото фіксація) тому
оскаржуване рішення є протиправним.

Крім того, зазначає, що інспекція під
час розгляди справи про порушення
законодавства про рекламу порушила
приписи Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» а саме
не оформила наказ на перевірку,
посвідчення (направлення), а також не
склала акт за результатом перевірки.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Волинській області
№062 від 21 листопада 2013 року.

В додаткових поясненнях від 14 січня 2014
року, а також в судовому засіданні 15
січня 2014 року представник позивача
наголошувала на тому, що органи
Держспоживінспекції зобов'язані в
своїй діяльності керуватися Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», про що
зазначає Держпідприємництво України в
своєму роз'ясненні від 25 грудня 2013 року.
Також підтвердила, що оскаржуване
рішення підприємство отримало саме 25
листопада 2013 року, однак будь-яких
письмових доказів з цього приводу
надати не може.

Представник позивача у судові
засідання 21 січня 2014 року та 24 січня 2014
року не з'явився, однак у письмовому
клопотанні від 23 січня 2014 року ПП
«Ельбе УА» просило суд розглянути
справи без їх участі (а.с.47).

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в письмових запереченнях
на адміністративний позов від 14 січня
2014 року №29/01-14 (а.с.35-37) та його
представник у судовому засіданні проти
задоволення адміністративного позову
заперечували з тих підстав, що при
розгляді справи про порушення
законодавства у сфері реклами
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Волинській області
керується Порядком накладення штрафів
за порушення законодавства про
рекламу, який затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 року N 693. Як зазначено у
даному порядку, єдиною підставою для
розгляду справи про порушення
законодавства у сфері реклами є
складений посадовою особою
Держспоживінспекції протокол. На
підставі складеного протоколу
відповідачем був призначений розгляд
справи на 11:30 21 листопада 2013 року, а
також витребувано у підприємства
документальне підтвердження вартості
розповсюдженої реклами. Однак позивач
на розгляд справи не з'явився та на
вимогу інспекції не надав документів,
що підтверджує вартість реклами. Саме
за ненадання документів про вартість
реклами на підставі статті 27 Закону
України «Про рекламу» до ПП «Ельбе УА»
був застосований штраф у розмірі 1 700,00
грн.

Пояснив, що обов'язкова фото фіксація
порушення у сфері реклами не
передбачена Порядком накладення
штрафів за порушення законодавства про
рекламу, який затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 року N 693. Додатково надав суду
письмові докази того, що оскаржуване
рішення підприємство отримало саме 25
листопада 2013 року (а.с.41-43).

На підставі вищевикладеного просить
суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство «Ельбе УА» 30 січня 2002 року
зареєстроване як юридична особа
Луцькою районною державною
адміністрацією Волинської області, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.9).

Як слідує з матеріалів справи 09 жовтня
2013 року на адресу ПП «Ельбе УА» від
Комунального підприємства
«Луцьк-реклама» надійшла вимога №205
від 07 жовтня 2013 року в якій вказано, що у
підприємства закінчився термін дії
дозволу на розміщення спеціальної
рекламної конструкції за адресою м.
Луцьк, вул. Винниченка, 2, а тому
запропоновано у триденний термін
демонтувати її (а.с.15).

Провідним спеціалістом Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області Климчук І.В. 12
листопада 2013 року складений протокол
про порушення законодавства про
рекламу №073 в якому встановлено, що ПП
«Ельбе УА» у м. Луцьку по вул.
Винниченка, 2 розміщено об'єкт
зовнішньої реклами, а саме: кронштейн
на опорі освітлення без спеціально
оформленого дозволу на розміщення чим
порушено пункт 1 статті 16 Закону
України «Про рекламу» (а.с.10).

У відзиві від 21 листопада 2013 року
позивач повідомив інспекцію, що об'єкт
реклами був добровільно демонтований
ПП «Ельбе УА» на вимогу КП
«Луцьк-реклама», яка в свою чергу
листом від 12 листопада 2013 року №1407/02-08
запросила керівника або уповноважену
особу прибути 21 листопада 2013 року на 11:30
год. для розгляду справи по суті разом з
документальним підтвердженням
вартості розповсюдженої реклами. При
цьому підприємство було попереджено,
що у разі неприбуття та ненадання
документів у визначений термін, до
нього буде застосована штрафна санкція
відповідно до вимог статті 27 Закону
України «Про рекламу» (а.с.11, 16).

Під час судового розгляду встановлено
та це не заперечувалося представниками
сторін, що будь-яких документів, що
підтверджують вартість розповсюдженої
реклами підприємство Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області не надало.

Протоколом засідання стосовно справи
про порушення законодавства про
рекламу №073 від 21 листопада 2013 року та
рішенням від 21 листопада 2013 року №062
прийнятим на підставі висновків
протоколу за неподання інформації щодо
вартості розповсюдженої реклами
вирішено накласти на ПП «Ельбе УА»
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що у
розмірі складає 1700,00 грн (а.с.12-13).

Вказане рішення було отримано
підприємством 25 листопада 2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№102, а з адміністративним позовом
позивач звернувся 25 грудня 2013 року,
тобто з дотриманням місячного строку
звернення до суду, який передбачений
частиною п'ятою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(а.с.8, 43).

Надаючи правову оцінку рішенню від 21
листопада 2013 року №062 суд зазначає
наступне.

Спірні правовідносини виникли
стосовно порушення законодавства у
сфері реклами, а відтак врегульовані
Законом України «Про рекламу» та
Порядком накладення штрафів за
порушення законодавства про рекламу,
який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року N
693 (далі - Порядок №693).

Відповідно до частини першої статті 16
Закону України «Про рекламу»,
розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Як визначено у частині першій статті 26
Закону України «Про рекламу», контроль
за дотриманням законодавства України
про рекламу здійснюють у межах своїх
повноважень центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, - щодо захисту
прав споживачів реклами.

Проаналізувавши вищенаведені норми
законодавства, суд дійшов висновку, що
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Волинській області
уповноважена здійснювати державний
контроль за дотриманням законодавства
України у сфері реклами, в тому числі в
частині наявності у розповсюджувачів
реклами дозволів на розміщення
об'єктів зовнішньої реклами.

У пункті 3 частини другої статті 27
Закону України «Про рекламу»
визначено, що відповідальність за
порушення законодавства про рекламу
несуть розповсюджувачі реклами, винні
в порушенні встановленого
законодавством порядку розповсюдження
та розміщення реклами.

Частиною четвертою цієї ж статті
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, за поданням
державних органів, зазначених у статті
26 цього Закону, або самостійно у
випадках, передбачених цією статтею,
крім тих, які віднесено виключно до
компетенції Антимонопольного комітету
України та які регулюються
законодавством з питань авторського
права та суміжних прав, накладають
штрафи у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, на
розповсюджувачів реклами за вчинення
дій, передбачених пунктом 3 частини
другої цієї статті, - у розмірі
п'ятикратної вартості розповсюдження
реклами.

При цьому у частині шостій цієї статті
визначено, що за неподання або подання
завідомо недостовірної інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами
та/або виготовлення реклами та/або
вартості розповсюдження реклами
центральному органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених положень
Закону України «Про рекламу» дає
підстави для висновку, що
розповсюджувачі реклами за розміщення
об'єктів зовнішньої реклами без
відповідного дозволу несуть
відповідальність у п'ятикратному
розмірі вартості реклами, що
розміщувалася. З цього випливає, що при
розгляді справи про порушення у сфері
реклами розповсюджувач реклами на
вимогу органу Держспоживінспекції
зобов'язаний надати повне та
достовірне документальне
підтвердження вартості реклами. При
цьому Законом передбачений окремий вид
відповідальності за ненадання такої
інформації - штраф у розмірі 1 700,00 грн.

У розглядуваному випадку Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області листом від 12
листопада 2013 року №1497/02-08 витребувала
від ПП «Ельбе УА» документальне
підтвердження вартості розповсюдженої
реклами, однак позивач не надав на
вимогу відповідача документи з
витребуваною інформацію, що свідчить
про правомірність застосування
штрафних санкцій у розмірі 1 700,00 грн.

При цьому суд не приймає доводи
підприємства, що воно добровільно
демонтувало об'єкт реклами, оскільки
штрафні санкції застосовані до
позивача саме за ненадання
витребуваної інформації, а не за
розміщення об'єкту реклами без
відповідного дозволу.

Аналогічно суд не бере до уваги доводи
представника ПП «Ельбе УА» про
відсутність фото фіксації незаконного
розміщення об'єкту реклами, оскільки
проведення такої фіксації не
передбачено Порядком №693, а її
відсутність не звільняє підприємство
від обов'язку надати повну та
достовірну інформацію про вартість
розповсюджуваної реклами.

Щодо доводів позивача про порушення
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області
положень Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» суд
зазначає наступне.

Процедура накладення штрафів на
рекламодавців, виробників і
розповсюджувачів реклами за порушення
законодавства про рекламу визначена у
Порядку накладення штрафів за
порушення законодавства про рекламу,
який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року
№693.

У пункті 9 Порядку №693 єдиною підставою
для розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу визначений
відповідний протокол, складений
уповноваженою посадовою особою
Держспоживінспекції та її
територіальних органів.

В даному випадку такий протокол був
складений 12 листопада 2013 року в межах
своїх повноважень посадовою особою
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області з
доданими матеріалами подання КП
«Луцьк-реклама» та на підставі цього
протоколу був проведений розгляд
справи про порушення законодавства про
рекламу.

Суд зазначає, що ні Законом України
«Про рекламу», ні Порядком №693 не
передбачено вжиття додаткових заходів,
як то проведення перевірки чи
складання акту перевірки. Ці
нормативно-правові акти також не
містять положень стосовно того, що
протокол про порушення законодавства у
сфері реклами має бути складений
виключно під час проведення
контрольного заходу (перевірки).

Посилання позивача на Закон України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» є помилковим та не
приймається судом до уваги, оскільки
вищезазначений нормативно-правовий
акт визначає загальний порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності. Натомість Закон України
«Про рекламу» та Порядок №693 є
спеціальними нормативними актами, які
регулюють спірні відносини по справі.

На думку суду, оскільки Закон України
«Про рекламу» та Порядок №693 не
визначає обов'язкового проведення
будь-яких контрольних заходів
(перевірки) для встановлення порушення
законодавства про рекламу, а єдиною
підставою для встановлення такого
порушення є складений посадовою особою
Держспоживінспекції протокол, тому
проведення перевірки в порядку
визначеному Законом України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» є необов'язковим, а доводи
позивача в цій частині є помилковими.

За правилами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, та його представник у
судовому засіданні належними та
допустимими доказами довели суду
обґрунтованість та правомірність
рішення №062 від 21 листопада 2013 року про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу у розмірі 1
700,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши рішення №062 від 21 листопада 2013
року на предмет відповідності частині
третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що воно
винесене на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законом України «Про
рекламу».

Оскільки Приватне підприємство «Ельбе
УА» не надало на вимогу Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області документи з
витребуваною інформацію про вартість
розповсюджуваної реклами, тому суд
дійшов висновку, що відповідач
правомірно застосував до позивача
штрафні санкції у розмірі 1 700,00 грн, а
відтак позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають до
задоволення.

За правилами частини третьої статті 4
Закону України «Про судовий збір», під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Як слідує з матеріалів справи за
подання даного позову ПП «Ельбе УА»
сплатило судовий збір у розмірі 172,05
грн, що підтверджується платіжним
дорученням №172 від 30 грудня 2013 року
(а.с.18).

Таким чином, підприємством при поданні
даного позову сплачено 10% ставки
судового збору з позовної вимоги
майнового характеру - 172,05 грн. Тому
решта ставки судового збору (90%) за
правилами частини третьої статті 4
Закону України «Про судовий збір» у
розмірі 1 548,45 грн підлягає стягненню з
Приватного підприємства «Ельбе УА» до
Державного бюджету України у зв'язку з
відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частиною третьою статті 4
Закону України «Про судовий збір», на
підставі Закону України «Про рекламу»,
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Порядку
накладення штрафів за порушення
законодавства про рекламу, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року N
693, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства «Ельбе
УА» до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
рішення №062 від 21 листопада 2013 року про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу у розмірі 1
700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень) -
відмовити повністю

Стягнути з Приватного підприємства
«Ельбе УА» (45638, Луцький район, с. Лище,
вул. Шкільна, 1А, ідентифікаційний код
юридичної особи 31820215) на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 548,45 грн (одна тисяча
п'ятсот сорок вісім гривень сорок п'ять
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 29
січня 2014 року.