Справа № 2а/262/173/2013
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 р.
Справа №2а/262/173/2013

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11-39

вул. 50-ї Гвардійської дивізії, 17, м.
Донецьк

зал судового засідання №
305

Донецький окружний адміністративний
суд в складі головуючого судді
Кониченка Олега Миколайовича при
секретарі судового засідання Гохман
Е.Д. розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 м. Донецьк до Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про скасування постанови № 000502 від
06.08.2013 року.

За участю

представників сторін:

позивач: ОСОБА_1

від позивача: ОСОБА_2 - за довір.

від відповідача: Калиновська М.М.- за
довір.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Пролетарського районного суду м.
Донецька з адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Донецькій області про скасування
постанови №000502 від 06.08.2013 року.

Ухвалою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 20 листопада 2013 року
справу за клопотанням представника
позивача передано за підсудністю до
Донецького окружного
адміністративного суду.

Ухвалою від 28 листопада 2013 року
Донецький окружний адміністративний
суд прийняв справу до свого
провадження, призначивши її до
судового розгляду.

В обґрунтування позову позивач - ОСОБА_1
посилається на те, що постанова про
застосування адміністративно -
господарського штрафу № 000502 від 06.08.2013
року, на його думку, є незаконною,
прийнятою без належного дослідження
наявних в нього документів. Зазначає,
що в постанові про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 000502 від 06.08.2013 року у графі
"відповідальність" вказано абзац 7
Закону України «Про автомобільний
транспорт», але відповідно до цього
абзацу передбачена відповідальність
за порушення нерезидентами вимог
статті 57 цього Закону - штраф у розмірі
однієї тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. В свою
чергу

позивач вказує, що є громадянином
України тому не несе відповідальність
за вказаним абзацом. Щодо тахографа,
позивач зазначив, що він має бути
встановлений при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень,
якими позивач не займається. Просив суд
скасувати постанову №000502 від 06.08.2013
року.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив задовольнити
адміністративний позов.

Відповідач з урахуванням наданих
заперечень просив суд відмовити у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Суд вислухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), згідно з свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_3,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Донецької міської ради 09.10.2002
року за № 0014128. Відповідно до
ліцензії Міністерства транспорту та
зв'язку України серії НОМЕР_4, виданої
09.12.2010 року за рішенням № 45Л від 16.11.2010
року позивач має право здійснювати
внутрішні перевезення пасажирів
автобусами.

06 серпня 2013 року заступником
начальника Управління
Укртрансінспекції в Донецькій області
Кушнір О.І. винесено постанову про
застосування адміністративно -
господарського штрафу № 000502 відносно
суб'єкта господарювання ОСОБА_1
відповідно до якої 04.07.2013 року о 08:20 год.
в м. Новоазовськ Донець - Седово, було
допущено порушення, а саме у тахографі
відсутній щоденний реєстраційний
листок режимів праці та відпочинку,
відповідальність за яке передбачена
абзацем 7 ч.1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та накладено
адміністративно-господарський штраф у
сумі 340 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про автомобільний транспорт» цей
закон врегульовує відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Стаття 5 Закону України «Про
автомобільний транспорт» вказує, що
основним завданням державного
регулювання та контролю у сфері
автомобільного транспорту є створення
умов безпечного, якісного й
ефективного перевезення пасажирів та
вантажів, надання додаткових
транспортних послуг

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, обласні
управління Укртрансінспекції України
здійснюють державний контроль шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Відповідно до пункту 21, 25 «Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті», у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
відповідною формою. Справа про
порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

Згідно Акту проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт № 050897 від
04.07.2013 під час проведення перевірки
транспортного засобу марки «Мерседес»,
номерний знак НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_1 інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
було виявлене порушення законодавства
про автомобільний транспорт,
відповідальність за яке (як вбачається
в постанові № 000502) передбачена абзацом
7 частини 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Так, відповідно до статті 18 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
з метою організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані, забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці.

Контроль за роботою водіїв
транспортних засобів має
забезпечувати належне виконання
покладених на них обов'язків і включає
організацію перевірок режимів їх праці
та відпочинку, а також виконання
водіями транспортних засобів вимог
цього Закону та законодавства про
працю.

Положення щодо режимів праці та
відпочинку водіїв транспортних
засобів визначається законодавством.
Так відповідно до пункту 6.1. «Положення
про робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів»,
автобуси, що використовуються для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами.

Інструкція з використання контрольних
пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті,
затверджена наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України під 24.06.2010
року № 385 визначає порядок
установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) па
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів та поширюється на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4. «Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», контрольний пристрій
(тахограф) - обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з «Інструкцією з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті», водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом повинен мати при собі
протокол про перевірку та адаптацію
тахографа до транспортного засобу,
наявність якого забезпечу.

Також відповідно до пунктів 1.4., 2.7., 3.1.
«Інструкції з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті», тахограф
повинен бути обладнаний тахокарткою.
Тахокарта - бланк, призначений для
внесення й зберігання зареєстрованих
даних, який вводять в аналоговий
контрольний пристрій (тахограф) та на
якому маркувальні пристрої останнього
здійснюють безперервну реєстрацію
інформації (про режим праці та
відпочинку водіїв), що підлягає
фіксуванню відповідно до положені,
СУТР.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі акту проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт № 050897 від
04.07.2013 було винесено стосовно позивача
дві постанови про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 000501 і № 000502 від 06 серпня 2013
року та сформована одна справа про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт ЗУ-000703, копія
постанови про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 000502 від 06.08.2013 року була
надіслана позивачу в одному конверті
разом з копією постанови № 000501, що
підтверджується одним й тим же
рекомендованим поштовим
відправленням. В свою чергу позивач не
заперечує факту отримання ним копії
зазначеної постанови № 000502 від 06.08.2013
року.

Також в ході розгляду справи було
з'ясовано, що в оскаржуваній постанові
містяться технічні помилки у графі
«ліцензія» зазначено слово "відсутня"
та у графі «відповідальність»
зазначено «абзац 7 частини 1 статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

В письмових пояснення представник
відповідача - Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
зазначив, що в постанові про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 000502 від 06.08.2013 року про відсутність у
позивача ліцензії є технічною
помилкою, в зв'язку з чим, 04.11.2013 року
Управлінням Укртрансінспекції у
Донецькій області був виданий наказ №
37 "Про виправлення технічних помилок у
постановах про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 000501 та № 000502 від 06.08.2013 року" згідно з
яким, внесено зміни до постанов про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 000501 та № 000502 від 06.08.2013 року щодо
ОСОБА_1 у графі "ліцензія" слово
"відсутня" замінити на "НОМЕР_4 Мінтранс
України від 10.12.2010", у постанові № 000502
від 06.08.2013, у графі "відповідальність за
яке передбачена" слова "абзац 7"
замінити на "абзац 8"

Відповідно до підпункту 16 пункту 4
«Положення про Управління
Укртрансінспекції України у Донецькій
області», затвердженого наказом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 07.03.2012 р. №
30 та пункту 89 Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.11.2011 р. № 1242, Управління у межах
своїх повноважень видає накази
організаційно - розпорядчого
характеру. Накази (розпорядження)
підписуються керівником установи, а у
разі його відсутності - посадовою
особою, яка виконує його обов'язки.
Після підписання наказу
(розпорядження) зміни до нього
вносяться лише шляхом видання нового
наказу (розпорядження) про внесення
змін та надсилаються заінтересованій
особі.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 у
порушення Закону України «Про
автомобільний транспорт» та
«Положення щодо режимів праці та
відпочинку водіїв транспортних
засобів», не встановив на транспортний
засіб марки «Мерседес», номерний знак
НОМЕР_2 - тахограф, однак в свою чергу
відповідач - Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
порушуючи процедуру сповіщення не
повідомив позивача щодо змін у
постанові про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 00502, які булі внесені наказом
від 04.11.2013року № 37.

ОСОБА_1, в свою чергу для захисту своїх
порушених прав звернувся до суду з
позовом про скасування постанови № 00502,
з посиланням на норми та підстави що
зазначені у ній та не враховуючи зміни
внесені наказом відповідача № 37 від
04.11.2013 року, оскільки в порушення закону
не був про них обізнаний. Змінити
підстави позовних вимог позивач не мав
можливості, бо копію наказ отримав
тільки в судовому засіданні, вже після
оголошення змісту позовних вимог.
Таким чином, позивач був позбавлений
можливості щодо захисту свої порушених
прав.

Відповідно до статті 51 Кодексу
адміністративного судочинства,
позивач має право до початку судового
розгляду справи по суті змінити
предмет або підставу позову шляхом
подання письмової заяви.

Згідно з частиною 1 статтею 135 Кодексу
адміністративного судочинства,
судовий розгляд справи по суті
починається доповіддю головуючого в
судовому засіданні про зміст позовних
вимог, про визнання сторонами певних
обставин під час підготовчого
провадження, після чого він з'ясовує: чи
підтримує позивач адміністративний
позов, чи визнає його відповідач та чи
не бажають сторони примиритися, але 18
грудня 2013 року судом вже було оголошено
позовну заяву та з'ясовано думку
сторін.

Частиною 1 статті 6 КАС України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Також необхідно зазначити, стаття 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує право
на справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, при визначенні
цивільних прав і обов'язків особи чи
при розгляді будь-якого кримінального
обвинувачення, що пред'являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є
верховенство права та належне
здійснення правосуддя. Ці принципи
також є основоположними елементами
права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на
справедливий суд займає основне місце
у системі глобальних цінностей
демократичного суспільства,
Європейський суд у своїй практиці
пропонує досить широке його
тлумачення. У справі Bellet v. France суд
зазначив, що стаття 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод містить гарантії справедливого
судочинства, одним з аспектів яких є
доступ до суду. Рівень доступу, наданий
національним законодавством, має бути
достатнім для забезпечення права особи
на суд з огляду на принцип верховенства
права в демократичному суспільстві.
Для того, щоб доступ був ефективним,
особа повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права. Також
право на справедливий суд містить у
собі принцип рівності сторін. Це
означає, що кожній із сторін у розгляді
справи має бути гарантована можливість
представити свою позицію у справі в
таких умовах, які не ставлять її в
суттєво менш сприятливе становище в
порівнянні з опонентом, положення
сторін у процесі повинне бути
справедливо зрівняно.

Як свідчить позиція суду у багатьох
справах, основною складовою права на
суд є право доступу, в тому розумінні,
що особі має бути забезпечена
можливість звернутись до суду для
вирішення певного питання, і що з боку
держави не повинні чинитись правові чи
практичні перешкоди для здійснення
цього права.

Виходячи з наведеного вбачається, що
кожен громадянин має право на
справедливий суд, на можливість
оскарження та на захист свої прав. В
свою чергу Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
завдяки технічній помилці позбавив
ОСОБА_1 скористатися своїми правами,
які прописані в Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та
Законах України.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку, що викладені в позові доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.
2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99,
104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 м. Донецьк до Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про скасування постанови №000502 від
06.08.2013 року - задовольнити.

Скасувати постанову № 000502 від 06.08.2013
року.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена у судовому
засіданні 27 січня 2014 року в присутності
позивача та представників сторін.

Повний текст постанови складено та
підписано 31 січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови

Суддя
Кониченко О.М.