Справа № 812/10288/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №812/10288/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по адміністративній справі №
812/10288/13-а за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсі по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань громадян в м. Ровеньки
Луганської області про стягнення
витрат.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що у порушення
вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
відповідач не виконує встановленого
законом обов'язку з відшкодування
органам Пенсійного фонду витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, які призначено та
виплачуються Управлінням гр. ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до вимог
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Свою відмову у
здійсненні такого відшкодування
відповідач неправомірно обґрунтовує
тим, що інвалідність вказаних осіб
пов'язана із трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням, що сталися
на території колишнього СРСР. Проте,
зазначені обставини не є підставою для
відмови у відшкодуванні, оскільки
таких обмежень Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання України,
затвердженого постановою Правління
пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві або
професійних захворювань України № 5-4/4
від 04.03.03., не передбачено.

Управлінням складено та направлено
відповідачу для погодження акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким щомісячно
виплачувались пенсії по інвалідності,
за період з 01.06.2013 по 31.10.2013 на загальну
суму 2414,55 грн., в тому числі витрати на
доставку вказаних пенсій - 10,50 грн.,
проте, вказані суми до відповідачем не
відшкодовано.

За таких обставин позивач просив суд
визнати неправомірними дії
відповідача щодо неприйняття до
відшкодування сум пенсій, призначених
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, за період з 01.06.2013 по
31.10.2013 на загальну суму 2414,55 грн., та
стягнути з відповідача вказані суми
пенсій.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по адміністративній справі №
812/10288/13-а позов задоволений у повному
обсязі (а.с.47-49).

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області (94700, Луганська
область, м. Ровеньки, вул. Перемоги, 2)
суми пенсій, призначених та виплачених
громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві у розмірі 2414,55
грн. (дві тисячі чотириста чотирнадцять
грн. 55 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
(а.с.52-54). Вказує, що правових підстав для
відшкодування понесених позивачем
витрат на виплату пенсії по ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які отримали травму на
території колишнього СРСР, не має.

Розгляд справи здійснювався, з
урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем - Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області призначено та
виплачуються пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
наступним громадянам:

- ОСОБА_4, інвалідність якого настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві 16.10.1977 року при роботі на
посаді тракториста комбайного заводу
«Новосильський» в Воронежській
області (Росія), що підтверджується
актом про нещасний випадок на
виробництві № б/н від 17.10.1977 року та
довідкою МСЕК про встановлення 3 групи
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва від 28.05.1979 року (а.с.14-15);

- ОСОБА_2, інвалідність якого настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві при роботі на посаді
гірничий монтажник в руд. Піраміда,
шахта №2 Північна (Росія), що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві № 6 від 23.06.1994
року та випискою із акта огляду МСЕК,
про встановлення третьої групи
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва (а.с.16-18)

- ОСОБА_3, інвалідність якої настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві 14.12.1976 при роботі на посаді
сверловщиці комбайнового заводу м.
Таганрог (Росія), що підтверджується
актом про нещасний випадок на
виробництві №18/497 від 21.12.1976 та довідкою
МСЕК про встановлення третьої групи
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва (а.с.10-13).

Суми виплачених вказаним особам пенсій
включено позивачем до актів щомісячної
звірки витрат на виплату пенсій за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.06.2013 по 31.10.2013
(а.с.19-33). Загальна сума витрат, включена
позивачем до зазначених актів на
виплату пенсі та її доставку
вищевказаним особам склала 2414,55 грн., в
тому числі суми призначених та
виплачених вказаним особам пенсій -
2404,05 грн., витрати на доставку вказаних
пенсій - 10,50 грн.

Розмір сплачених сум та понесених
територіальним органом Пенсійного
фонду України витрат сторонами не
оспорюється.

Вказані витрати позивача відповідачем
до взаємозаліку не прийнято, оскільки
інвалідність особи отримали внаслідок
нещасного випадку на виробництві при
роботі на підприємствах, що
розташовані на території колишніх
республік СРСР за межами України, до
запровадження системи соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, а також у зв'язку із
включенням до актів сум державної
адресної допомоги.

Підстави відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Україна видатків
Пенсійного Фонду України на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання встановлені
у Законі України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (ст. 24 цього Закону).

Частиною 2 ст. 24 цього Закону
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, в якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до п. 3 розділу XI ("Прикінцеві
положення") Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст. 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 п. З розділу XI встановлено, що
вся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної й
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами й організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися, та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абз. 7 наведеного вище
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст. 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян
держав - учасниць даної угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Так як Угода «Про взаємне визнання прав
на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків» була підписана
09.09.1994 року, то вона регулює тільки
відносини з відшкодування витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
по інвалідності особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Аналогічна правова позиція Верховного
Суду України викладена у постанові від
21.11.2011р., яка є обов'язковою відповідно
дост.244-2КАС України, в якій зазначено,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в раці виплати такої
органами ПФУ відшкодувати останньому
витрати, є Фонд.

Колегія суддів не приймає посилань
відповідача щодо можливості
здійснення взаєморозрахунків між
Фондами виключно на централізованому
рівні, враховуючи наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4 відповідно до Законів
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
";Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та "Про пенсійне
забезпечення" розроблено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, двома органами - Пенсійним фондом
України та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України розроблено та
затверджено нормативно-правовий акт,
який визначає певний порядок
відшкодування одним органом іншому
понесених витрат на відповідні
виплати.

Вказаний Порядок передбачає певну
процедуру, яка передує відшкодуванню
коштів та починається з взаємодії
територіальних органів одного та
другого фондів між собою, узгодженню
певних питань, потім - Головних
управлінь вказаних фондів, а
закінчується відшкодуванням на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України понесених витрат шляхом
перерахування відповідних коштів
Пенсійному фонду, про що підписується
відповідний акт (п. 7 й 8 Порядку).

Отже, відповідно до вказаного Порядку
відшкодування витрат відбувається на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України.

Враховуючи те, що даним
нормативно-правовим актом Пенсійний
фонд України та Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України врегулювали
питання відшкодування понесених
витрат одного органу іншим шляхом
перерахування коштів, тому даний
Порядок повинен бути дотриманий
територіальними органами одного та
другого фондів.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по адміністративній справі №
812/10288/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар