Справа № 2а/2508/11797/11
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:Іванюк Т.І.
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чаку Є.В.

суддів: Файдюка
В.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління праці та соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області, управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 19 березня 2012 р. у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області,
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 19
березня 2012 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати незаконну, на їх думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову, якою відмовити в
позові. В своїй апеляційній скарзі
апелянти посилаються на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
знаходить, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є потерпілим від наслідків
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
копією його посвідчення, отримує
пенсію у відповідача та проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

По змісту ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- 30 % від мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції при задоволенні
позову правомірно виходив з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру виплат позивачу та застосував
зазначені вище норми Закону, не взявши
до уваги вимоги положень постанови КМ
України № 836 від 26.07.1996, на підставі яких
проводилося нарахування спірних
виплат позивачу раніше, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілою від наслідків
аварії на ЧАЕС віднесений до 4
категорії, що підтверджується
посвідченням, яке міститься в
матеріалах справи.

У відповідності до ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно до ч. 3 ст. 51 Закону - особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком.

Між тим, всупереч ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
додаткова пенсія виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року.

Враховуючи, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року, а тому відповідач неправомірно
виплачував додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 51
зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
суд апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19 березня 2012
р. - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.