Справа № 808/9188/13-а
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

15 січня 2014 року 11 год. 30 хв. Справа №
808/9188/13-а м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
за участю: секретаря судового
засідання Ємельянової А.С.,
представника позивача - не прибув,
представника відповідача - не прибув,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови.

02 грудня 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
(далі іменується - позивач) до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Запорізькій області (далі іменується -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати протиправною та скасувати
у повному обсязі постанову про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 11 листопада 2013
року №000303; судові витрати покласти на
відповідача.

На обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що спірна
постанова винесена контролюючим
органом неправомірно, оскільки в акті
перевірки зафіксовані правопорушення,
які не були допущені позивачем. Позивач
зазначає, що чинним законодавством
України, а саме Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено порядок укладання
договорів між споживачами та
виконавцями (управителями)
житлово-комунальних послуг. Так,
відповідно до частин 1,2 статті 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник. Відтак,
твердження про невиконання позивачем
умов договору мало б місце за умови
дійсного укладення договорів зі
споживачами, проекти яких були
надіслані їм.

Позивач зазначає, що викладене в акті
перевірки твердження про невиконання
позивачем умов Договору про надання
послуг з утримання будинків, споруд та
прибудинкової території із групою
споживачів м. Мелітополя, є
безпідставним, оскільки такого
договору не існує, а його ідентифікація
в акті перевірки взагалі відсутня.

Посилаючись на вказані вище обставини,
позивач просить суд задовольнити
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, з урахуванням уточнень.

Ухвалою судді від 03.12.2013 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

15.01.2014 позивач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до канцелярії суду
заяву про розгляд справи за
відсутності його представника. В заяві
позивач зазначив, що позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити їх в
повному обсязі.

15.01.2014 відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув та не повідомив суд про причини
неприбуття.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
зазначив, що спірна постанова винесена
контролюючим органом правомірно, а
відтак позові вимоги позивача є
необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись частиною 4 статті 128 КАС
України, суд вирішив продовжити
розгляд справи за відсутності
представників сторін, та встановив
наявність достатніх підстав для
прийняття законного та обґрунтованого
рішення на підставі документів, які
знаходяться в матеріалах справи, обсяг
та зміст яких є достатніми для
вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12
та статті 41 КАС України, у зв'язку з
неявкою в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу не здійснювалось.

За приписами статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі направлення на проведення
перевірки від 25.10.2013 №000792 (а.с. 14),
фахівцями Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Запорізькій області
проведено планову перевірку щодо
додержання Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
вимог законодавства про захист прав
споживачів суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства.

За результатами проведеної планової
перевірки відповідачем складено Акт
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів від 30.10.2013
№000551 (далі іменується - Акт перевірки)
(а.с. 11), яким встановлено наступні
порушення: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
порушує умови договору про надання
послуг з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій із групою
споживачів м. Мелітополь, а саме: не
забезпечує своєчасне надання послуг
належної якості згідно із
законодавством; при обстеженні
житлового фонду м. Мелітополь вул.
Казарцева, 4, 8, 12, 14, 16, та вул. 50 Років
Перемоги, 41, 43 та інші встановлено: у
під'їздах одинарне скління, необхідний
ремонт покрівлі, лавки потребують
ремонту, освітлення сходових кліток,
ремонт відмосток (розділ 1 Акту
перевірки).

В Акті перевірки відповідачем
сформовано припис (а.с. 13), яким позивача
зобов'язано упорядкувати роботу
підприємства: укласти договори зі
споживачами, відремонтувати покрівлі,
зробити освітлення, відремонтувати
лавки та відмостки, провести скління
під'їздів.

На підставі Акта перевірки
відповідачем винесено постанову про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 11.11.2013 №000303 (а.с. 15),
якою до позивача застосовано штраф в
розмірі 118701 грн. 51 коп.

Не погоджуючись з висновками Акта
перевірки та винесеною постановою,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
останньої протиправною та скасування.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 КАС України,
яка визначає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

Зі змісту постанови про накладення
стягнень від 11.11.2013 №000303 вбачається, що
до позивача були застосовані стягнення
в розмірі 118701 грн. 51 коп. на підставі
пункту 11 частини 1 статті 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 №1023-XII (далі іменується -
Закон України №1023-XII) та пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Положення про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів» від 17.08.2002 №1177
(далі іменується - Положення №1177).

За приписами пункту 11 частини 1 статті 23
Закону України №1023-XII, у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за, зокрема,
порушення умов договору між споживачем
і виконавцем про виконання роботи,
надання послуги - у розмірі ста
відсотків вартості виконаної роботи
(наданої послуги), а за ті самі дії,
вчинені щодо групи споживачів, - у
розмірі від одного до десяти відсотків
вартості виконаних робіт (наданих
послуг) за попередній календарний
місяць, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Пунктом 2 Положення №1177 встановлено, що
відповідно до статті 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» на
суб'єктів господарської діяльності
накладається стягнення у вигляді
штрафу за, зокрема, порушення умов
договору між споживачем і виконавцем
про виконання роботи, надання послуги -
у розмірі 100 відсотків вартості роботи,
послуги. Ті самі дії, вчинені щодо групи
споживачів, - у розмірі від 1 до 10
відсотків вартості виконаних робіт,
наданих послуг за минулий календарний
місяць, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

У спірній постанові зазначено, що
стягнення (штраф) застосовані до
позивача за «порушення умов договору
між групою споживачів та виконавцем
про виконання роботи, надання послуг».
При чому, ані спірна постанова, ані Акт
перевірки не містить жодної інформації
про конкретний договір (договори),
порушення умов якого (яких), на думку
перевіряючого органу, допущені
позивачем.

За приписами пункту 3.2 Наказу
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України «Про затвердження
Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг» від 07.03.2012 №310 (далі іменується -
Порядок №310), під час опису виявлених
порушень вимог законодавства повинні
бути зазначені нормативно-правові акти
чи нормативні документи, вимоги яких
порушені, їх повне найменування та
реєстраційний номер. Зміст порушення
повинен бути конкретизований та
викладений відповідно до норм
законодавства. Довільне викладення або
трактування вимог нормативно-правових
актів та документів не допускається.
Опис порушень закінчується
аргументованими висновками з
посиланням на відповідні законодавчі,
нормативно-правові акти та нормативні
документи.

В порушення приписів Порядку №310
відповідачем в Акті перевірки не
зазначені нормативно-правові акти чи
нормативні документи, вимоги яких
порушені, їх повне найменування та
реєстраційний номер; зміст порушення
не містить конкретизації, оскільки в
Аті перевірки вказано лише об'єкти
перевірки: вул. Казарцева, 4, 8, 12, 14, 16 та
вул. 50 Років Перемоги, 41, 43, та зміст
порушень: «не забезпечує своєчасне
надання послуг належної якості згідно
із законодавством; при обстеженні
житлового фонду м. Мелітополь вул.
Казарцева, 4, 8, 12, 14, 16, та вул. 50 Років
Перемоги, 41, 43 та інші встановлено: у
під'їздах одинарне скління, необхідний
ремонт покрівлі, лавки потребують
ремонту, освітлення сходових кліток,
ремонт відмосток», при чому, зміст
конкретних порушень не визначений за
конкретними адресами об'єктів;
відсутні аргументовані висновки з
посиланням на відповідні законодавчі,
нормативно-правові акти та нормативні
документи.

Крім того, при проведенні перевірки
відповідачем не з'ясовувались інші
обставини, які мають значення для
встановлення наявності чи відсутності
правопорушення: чи проводились
ремонтні роботи по недолікам, чи
заплановані ці роботи на інший строк;
чи існує графік виконання певних робіт;
чи надходили від споживачів претензії
про невиконання чи неякісне виконання
робіт (послуг) відповідно до договорів,
що укладені з ними; не зазначено в Акті
перевірки які саме стандарти, норми або
провила порушені позивачем, та при
виконанні яких саме робіт або послуг.

Посилання відповідачем у спірній
постанові на порушення Договору між
групою споживачів та виконавцем про
виконання роботи, надання послуг, є
неприпустимим, оскільки саме такого
конкретного договору не існує.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004 №1875-IV (далі іменується - Закон
України №1875-IV), відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з частиною 3 статті 20 Закону
України №1875-IV, споживач зобов'язаний,
зокрема, укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Тобто, виконавець житлово-комунальних
послуг укладає договори з кожним
споживачем окремо, та несе
відповідальність за виконання умов
кожного договору окремо.

На підставі договору про утримання на
балансі майна від 01.09.2012 (а.с. 95)
Мелітопольська міська рада передала на
баланс Комунальному підприємству
«Житломасив» майно для здійснення
функцій утримання, а також ведення
бухгалтерської, статистичної та іншої
передбаченої законодавством
звітності, здійснення розрахунку
коштів, необхідних для своєчасного
проведення капітального і поточного
ремонтів та утримання, а також
забезпечення управління цим майном і
несення відповідальності за його
експлуатацію згідно з чинним
законодавством України.

Між Комунальним підприємством
«Житломасив» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Комфорт-Мелітополь» укладений
договір про надання послуг з
управління будинками, спорудами,
житловими комплексами будинків і
споруд від 29.12.2012 (а.с. 105), яким
визначено, що позивачу для виконання
(надання) послуг з управління
будинками, спорудами, житловими
комплексами або комплексами будинків і
споруд передається житловий фонд
комунальної власності територіальної
громади м. Мелітополя за переліком
згідно з Додатковим №1 до цього
Договору.

Зі змісту Додатку №1 до Договору (а.с. 108,
зворотній бік) вбачається, що позивачу
передано об'єкти житлового фонду,
зокрема: по вул. Казарцева - житловий
будинок №4 (порядковий номер 96),
житловий будинок №12 (порядковий номер
99), житловий будинок №14 (порядковий
номер 100), житловий будинок №16
(порядковий номер 101), та квартира №16 в
житловому будинку №8 (порядковий номер
98); по вул. 50 Років Перемоги: житловий
будинок №41 (порядковий номер 200) та
житловий будинок №43 (порядковий номер
202).

Щодо вказаних об'єктів нерухомого
майна, які перевірялись відповідачем,
суд зазначає, що Акт перевірки містить
виклад порушень щодо, зокрема,
житлового будинку №8 по вул. Казарцева,
проте, як встановлено судом, позивачу в
управління передано лише одну квартиру
в даному будинку - №16. Дана обставина
при проведенні перевірки відповідачем
не була прийнята до уваги, натомість
опис порушень викладено щодо всього
будинку.

Частиною 2 статті 21 Закону України
№1875-IV встановлено, що виконавець
зобов'язаний, зокрема, підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

На виконання норм даної статті
позивачем передані проекти договорів
зі споживачами для підписання по
об'єктам житлового фонду, визначеним в
Акті перевірки (а.с. 113-129).

Відповідно до пункту 3.6 Порядку №310, на
підставі акта, який складено за
результатами проведення перевірки, під
час якої виявлено порушення вимог
законодавства, посадовою особою, яка
проводила перевірку, дається керівнику
суб'єкта господарювання припис про
усунення порушень. Припис - це
обов'язкова для виконання у визначені
строки письмова вимога посадової особи
до суб'єкта господарювання щодо
усунення порушень законодавства.
Припис не передбачає застосування
санкцій до суб'єкта господарювання.

Заходи в приписі керівнику суб'єкта
господарювання, спрямовані на
забезпечення суб'єктом господарювання
належних умов своєї діяльності
відповідно до вимог
нормативно-правових актів і
документів, повинні бути сформульовані
конкретно і в стислій формі.

Зі змісту припису, який міститься в
Акті перевірки у розділі IV, вбачається,
що позивача зобов'язано упорядкувати
роботу підприємства: укласти договори
зі споживачами.

З даного приводу суд зазначає, що
формулювання припису щодо зобов'язання
укласти договори зі споживачами є
некоректним та таким, що не
узгоджується з повноваженнями
контролюючого органу.

Пунктом 4.1 Порядку №310 встановлено, що
за результатами перевірки відповідно
до виявлених порушень посадовими
особами, які проводили перевірку,
приймаються рішення про, зокрема,
складання протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення.
Протокол про вчинення
адміністративного правопорушення
складається в порядку, визначеному
Кодексом України про адміністративні
правопорушення .

Позивачем надано суду копію постанови
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25.12.2013 (а.с. 80),
якою скасовано постанову про
адміністративне правопорушення від
11.11.2013 №000454, винесену відносно
виконуючого обов'язки директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
ОСОБА_1. З Акту перевірки вбачається, що
перевірка проводилась у присутності
даної особи.

Відповідач стверджує, що ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» не забезпечив
своєчасне надання послуг належної
якості згідно з законодавством (в
житловому фонді м. Мелітополь
необхідно виконати скління у під'їздах,
лавочки потребують ремонту, необхідний
ремонт покрівель, виконати освітлення
сходових кліток).

Відповідачем при складанні Акту
перевірки не враховано, що усі ці
роботи, які були вказані в Акті
перевірки, повинні проводитися і
проводяться згідно з вимогами Наказу
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства
«Про затвердження Правил утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій» від 17.05.2005 № 76,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 серпня 2005 р. за
№927/11207.

Наказом Держжитлокомунгоспу України
від 10.08.2004 №150 затверджено Примірний
перелік послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
послуг з ремонту приміщень, будинків,
споруд, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 21 серпня 2004 року за
№1046/9645.

У відповідності з зазначеними
Правилами, утримання житлового фонду
передбачає систему технічного огляду
та технічного обслуговування житлових
будинків, організацію та планування
поточних і капітальних ремонтів
житлових будинків, терміни та
періодичність їх проведення.

Відповідно до пункту 6.4 Договору від
01.09.2012, укладеного між Мелітопольською
міською Радою Запорізької області, як
власника житлового фонду і Комунальним
підприємством «Житломасив»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, як
балансоутримувача житлового фонду,
саме на останнього покладено обов'язок
забезпечення умов для своєчасного
проведення капітального ремонту
житлового фонду у м. Мелітополі (до
якого належать і житлові будинки по
вул. Казарцееа, 4, 8, 12, 14, 16; проспекту 50
Років Перемоги 41, 43, зазначені в Акті
перевірки).

Правилами утримання житлових будинків
та Переліком послуг з утримання
будинків передбачено, що зазначені в
Акті перевірки ремонт покрівель
виконується під час капітального
ремонту, тобто зазначені роботи
повинні проводитися Комунальним
підприємством «Житломасив»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, як
балансоутримувачем житлового фонду.

Щодо розрахунку суми штрафу
представник відповідача в судовому
засіданні, яке відбувалось 18.12.2013,
пояснив, що відповідно до пункту 2
Положення №1177 та статті 23 Закону
України №1023-XII на позивача накладено
стягнення у вигляді штрафу за
порушення умов договору між споживачем
і виконавцем про виконання роботи,
надання послуг у розмірі 10 відсотків
вартості виконаних робіт, наданих
послуг за минулий календарний місяць.

За основу розрахунку відповідачем
використано довідку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комфорт-Мелітополь» про вартість
послуг, наданих за минулий календарний
місяць - вересень 2013 року. Оригінал
даної довідки був оглянутий судом в
судовому засіданні, під час якого судом
встановлено, що дана довідка містить
інформацію щодо вартості наданих
позивачем послуг за вересень місяць 2013
року по всім об'єктам у м. Мелітополі,
які обслуговує Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
на підставі договору від 29.12.2012 та
Додатку №1 до нього, який містить 368
пунктів по житловим будинкам та
квартирам.

З аналізу норм, визначених статтею 23
Закону України №1023-XII та пунктом 2
Положення №1177, вбачається, що
визначення розміру стягнення (штрафу)
безпосередньо стосується договору між
споживачем і виконавцем про виконання
роботи (надання послуг), а саме,
вартості наданих послуг за попередній
місяць по такому договору. При чому, з
Акту перевірки вбачається, що
контролюючим органом здійснювалась
перевірки не всього житлового фонду,
який обслуговує Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Комфорт-Мелітополь», а лише
конкретних об'єктів: вул. Казарцева, 4, 8,
12, 14, 16, та вул. 50 Років Перемоги, 41 та 43.

На вимогу суду відповідачем не надано
розрахунку суми стягнення (штрафу) із
чітким посиланням на договори, суми
вартості наданих послуг за якими були
використані при визначенні суми
стягнення (штрафу).

Таким чином, відповідач при здійсненні
розрахунку суми стягнення (штрафу)
безпідставно використав інформацію з
довідки про вартість наданих позивачем
послуг по всім об'єктам, які останній
обслуговує, та не встановив суми
вартості наданих послуг за попередній
місяць по договорам, що стосуються
безпосередньо тих об'єктів, які
підлягали перевірці: вул. Казарцева, 4, 8,
12, 14, 16, та вул. 50 Років Перемоги, 41 та 43.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд, оцінивши докази по справі у їх
сукупності, приходить до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірності постанови про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 11 листопада 2013
року №000303, та не спростовано докази
позивача.

За приписами частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем під час подання до суду
позовної заяви сплачено суму судового
збору в розмірі 10% від ставки судового
збору за подання позову майнового
характеру - 237 грн. 40 коп. (платіжне
доручення від 27.11.2013 №1562, платіжне
доручення від 27.11.2013 №1569), сума якого
підлягає поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Запорізькій області
про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 11 листопада 2013
року №000303.

Повернути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
(ідентифікаційний код 38446007) суму
сплаченого судового збору в розмірі 237
(двісті тридцять сім) грн. 40 (сорок) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська