Справа № 138/2499/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 138/2499/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Т. Ю.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Полотнянка
Ю.П.

при секретарі: Лозовій М.А.

за участю:

Позивача - ОСОБА_2

Представника позивача ОСОБА_3

Представника відповідача Герасевича
Євгенія Анатолійовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 21 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Могилів-Подільської міської
ради, Могилів-Подільського міського
голови Бровка Петра Петровича про
визнання протиправними дій,
зобов'язання надати запитувану
інформацію та стягнення моральної
шкоди в сумі 15000 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
Могилів-Подільської міської ради,
Могилів-Подільського міського голови
Бровка Петра Петровича про визнання
протиправними дій; зобов'язання
відповідачів надати йому запитувану
інформацію в повному об'ємі; стягнення
з Могилів-Подільського міського голови
Бровка Петра Петровича завданої
моральної шкоди в сумі 5 000 грн., а з
Могилів-Подільської міської ради -
моральної шкоди в сумі 10 000 грн.;
винесення окремої ухвали.

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області постановою від 21
листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог відмовив повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 21
листопада 2013 року та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Так, Могилів-Подільським міськрайонним
судом Вінницької області встановлено,
що 17 жовтня 2013 року позивач звернувся
до Могилів-Подільської міської ради із
запитом на інформацію, в якому просив у
відповідності до Конституції України,
Законів України "Про інформацію" та "Про
доступ до публічної інформації" надати
публічну інформацію у формі довідки
про точну дату (число, місяць, рік) та
місце народження (населений пункт)
міського голови Бровка Петра
Петровича.

На зазначений запит позивач отримав
відповідь від 23.10.2013 р. № 01-13/108, якою в
наданні запитуваної інформації
відмовлено, оскільки вона є
конфіденційною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що з
урахуванням положень Закону України
"Про інформацію" та Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
відповідачем правомірно віднесено
інформацію, що запитувалась позивачем,
до конфіденційної та, зважаючи на
відсутність згоди міського голови
Бровка П. П. на її поширення, прийнято
рішення про обмеження у доступі до неї.
Окрім того, на думку суду першої
інстанції, підстави для поширення
інформації з обмеженим доступом, в
даному випадку конфіденційної, на
підставі ст. 29 Закону України "Про
інформацію" у відповідача відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, з урахуванням наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
інформацію" інформація - будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Разом з тим, у відповідності до ст. 20
Закону України "Про інформацію" за
порядком доступу інформація
поділяється на відкриту інформацію та
інформацію з обмеженим доступом.

В силу вимог ст. 21 Закону України "Про
інформацію" та ст. 6 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
конфіденційна інформація - інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень, та яка може
поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені
частиною першою статті 13 цього Закону,
в даному випадку суб'єкти владних
повноважень, які володіють
конфіденційною інформацією, можуть
поширювати її лише за згодою осіб, які
обмежили доступ до інформації, а за
відсутності такої згоди - лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Стаття 10 Закону України "Про
інформацію" визначає види інформації
за змістом, до якої належить, зокрема,
інформація про особу.

Згідно зі ст. 11 вказаного Закону
інформація про фізичну особу
(персональні дані) - це відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може
бути конкретно ідентифікована. Не
допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та захисту
прав людини. До конфіденційної
інформації про фізичну особу
належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний
стан, релігійні переконання, стан
здоров'я, а також адреса, дата і
місце народження.

Як видно із матеріалів справи, Бровко
Петро Петрович, згоди на збирання,
зберігання, використання та поширення
інформації про дату та місце
народження не надавав.

Разом з тим, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачає випадок, коли інформація,
яка віднесена до конфіденційної, може
поширюватися за відсутності згоди на
її поширення. Це стосується поширення
конфіденційної інформації лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Окрім того, в силу ст. 10 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
кожна особа має право на ознайомлення
за рішенням суду з інформацією про
інших осіб, якщо це необхідно для
реалізації та захисту прав та законних
інтересів.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що позивач не довів необхідності
поширення інформації про точну дату і
місце народження відповідача саме в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини,
а також не вказав, які права та законні
інтереси порушено відсутністю у
позивача цих даних.

При цьому, судова колегія вказує, що
статтею 15 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" передбачений
перелік інформації, яку розпорядники
інформації зобов'язані оприлюднювати,
до якого відноситься, зокрема,
інформація про діяльність суб'єктів
владних повноважень, а саме про
прізвище, ім'я та по батькові, службові
номери засобів зв'язку, адреси
електронної пошти керівника органу та
його заступників, а також керівників
структурних та регіональних
підрозділів, основні функції
структурних та регіональних
підрозділів, крім випадків, коли ці
відомості належать до інформації з
обмеженим доступом.

Як видно із зазначеного, інформацію про
точну дату і місце народження
керівника органу розпорядники
оприлюднювати не зобов'язані.

Окрім того, надаючи оцінку вимозі
позивача про стягнення з відповідачів
на його користь моральної шкоди,
завданої незаконними діями, які
порушили права позивача, в розмірі 15 000
грн., колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Враховуючи положення ст.ст. 1167, 1175
Цивільного кодексу України та ст. 21
КАСУ, а також зміст спірних
правовідносин і заявлених позовних
вимог позивача, вимога про
відшкодування моральної шкоди є
похідною від вимоги про визнання дій
відповідача неправомірними.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про
те, що дії відповідача не можуть бути
визнані такими, то, відповідно заявлена
вимога про відшкодування моральної
шкоди не підлягає задоволенню у зв'язку
з відсутністю передбачених Законом
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 21
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 січня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Полотнянко Ю.П.