Справа № 2-а-5332/11/1526
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2013 р.Справа № 2-а-5332/11/1526

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Кожокар Тетяна Яківна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Доповідача, судді - Димерлія О.О.,

судді - Єщенка О.В.,

судді - Зуєвої Л.Є.

розглянув в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Саратському районі Одеської
області на постанову Саратського
районного суду Одеської області від 26
грудня 2011 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Саратському
районі Одеської області про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги "дітям війни",

ВСТАНОВИВ:

Постановою Саратського районного суду
Одеської області від 26 грудня 2011 року
позовні вимоги позивача задоволено
повністю. Визнано неправомірною
бездіяльність відповідача; зобов'язано
УПФУ в Саратському районі Одеської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період часу з 01.03.2011 р. по 22.07.2011 р., з
урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, однак постанову суду слід
змінити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та має статус дитини війни,
що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
редакції від 19.12.2006р., дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

У 2010р., І півріччі 2011 року зміни до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не вносились та її дія не
зупинялась, тому нарахування та
виплата дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФУ
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якого мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячного підвищення пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», оскільки чинним законодавством
іншого визначення розміру мінімальної
пенсії за віком не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті постанови правильно по суті
вирішено справу, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, у зв'язку з чим, відповідно до п.1
ч.1 ст.201 КАС України, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1,
207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Саратському
районі Одеської області залишити без
задоволення.

Постанову Саратського районного суду
Одеської області від 26 грудня 2011 року
змінити.

Викласти резолютивну частину
вищевказаної постанови у редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Саратському районі Одеської області
щодо нарахування та виплати на користь
позивача підвищення до пенсії як
дитині війни.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Саратському районі
Одеської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період часу з
15.05.11 р. по 22.07.2011 р. з урахуванням
виплачених сум.

В іншій частині позов залишити без
задоволення».

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Доповідач, суддя

Судді