Справа № К/9991/11766/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/11766/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року

у справі № 2-а-2547/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Променергопостачання»

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова

про визнання недійсним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Променергопостачання» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова
(далі - відповідач) про визнання
недійсним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 24 лютого 2009 року № /0.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року позов задоволено частково.
Скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 24
лютого 2009 року № /0. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Променергопостачання»
1,70 грн. судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
була проведена планова виїзна
перевірка ТОВ «Променергопостачання»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 жовтня 2005
року по 30 вересня 2008 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2005 року по 30 вересня 2008 року, за
результатами якої складений акт від 09
лютого 2009 року № 559/2305/30989985.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги пункту 2.8 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), які полягали у
перевищенні надлімітних залишків сум
готівки в касі товариства в сумі 52000,00
грн.

24 лютого 2009 року ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова на підставі вказаного
акта перевірки прийняла рішення №
/0, яким на підставі абзацу 2 статті
1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм по регулюванню обігу
готівки» застосувала до ТОВ
«Променергопостачання» штрафні
(фінансові) санкції у сумі 104000,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
було пропущено строк застосування до
суб'єкта господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, визначений статтею 250
Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
порушення позивачем вимог пункту 2.8
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), які полягали у
перевищенні позивачем залишку готівки
в касі підприємства на загальну суму
52000,00 грн., мали місце 22 лютого 2006 року, 03
березня 2006 року, 14 квітня 2006 року, 21
квітня 2006 року, 08 червня 2006 року, 15
серпня 2006 року та 18 січня 2008 року.

Разом з цим, оспорюване рішення №
/0 про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій було
прийняте податковим органом 24 лютого
2009 року.

За своєю суттю передбачені статтею 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» штрафні (фінансові) санкції є
адміністративно-господарськими
санкціями, а тому її застосування
регулюється нормами глави 27
Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 238, частини 1
статті 250 Господарського кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків;
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що
порушення органом державної
податкової служби строків
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 250
Господарського кодексу України, є
підставою для задоволення позовних
вимог про скасування такого рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі міста Харкова залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна