Справа № 821/1433/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1433/13-а

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до начальника
Територіальної державної інспекції
України з питань праці у Херсонської
області - Франкевич Тамари Іванівни про
визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1),
працюючи суддею Херсонського
окружного адміністративного суду,
звернувся у квітні 2013 року із позовом
до суду першої інстанції, в якому
просив визнати протиправними дії
начальника Територіальної державної
інспекції України з питань праці у
Херсонської області - Франкевич Тамари
Іванівни, які виразилися у відмові в
проведенні перевірки за його
зверненням щодо притягнення голови
суду до відповідальності за
невиконання вимог ст.25 Закону України
«Про відпустку».

Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався
на порушення посадовою особою пунктів
1,6,7, 8 Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженого
02 липня 2012 року Наказом Міністерства
соціальної політики України (надалі -
Порядок) .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає,
що постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки, викладені в цьому документі
- не відповідають обставинам справи.

Апелянт просить скасувати прийняте
рішення та ухвалите нове про
задоволення його позовних вимог.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.197 КАС України
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 21 березня 2013 року
позивач звернувся до голови
Херсонського окружного
адміністративного суду із заявою про
надання йому відпустки строком на 1
день без збереження заробітної плати
на підставі Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

У задоволенні даної заяви, позивачу
було відмовлено у зв'язку із
призначенням ним, як головуючим до
розгляду на зазначену дату справ.

22 березня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про невиконання
головою Херсонського окружного
адміністративного суду вимог ст.25
Закону України «Про відпустку» та про
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

Начальником Територіальної державної
інспекції України з питань праці у
Херсонської області - Франкевич Т.І.
позивачу був направлений лист, в якому
зазначалося про відсутність підстав
для притягнення голови суду до
адміністративної відповідальності та
було роз'яснено окремі норми
законодавства, які регулюють питання
надання відпустки.

Позивач, оскаржуючи дії посадової
особи відповідача, вважав, що
відповідач протиправно не провів
позапланову перевірку обставин,
викладених в його зверненні і не склав
за її наслідками акт, а, також,
протиправно не вжив заходів для
притягнення голови Херсонського
окружного адміністративного суду до
адміністративної відповідальності.

При цьому, у підтвердження своєї
позиції, позивач посилався лист
Державної інспекції України з питань
праці від 26 квітня 2013 року, з якого
слідує, що в ході розгляду його
звернення встановлено порушення ст. 25
Закону України «Про відпустки» і ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», у зв'язку із чим Державна
інспекція України з питань праці
надала доручення Територіальній
державній інспекції України з питань
праці у Херсонської області провести
позапланову перевірку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив із
того, що системний аналіз норм Порядку
та ст. 20 Закону України «Про звернення
громадян», свідчить про те, що
відповідач на власний розсуд обирає
форму реагування на отримане
звернення, а саме - надання відповіді чи
проведення перевірки.

Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів, вважає правильним
рішення суду першої інстанції про
відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову
виходячи з наступного.

Закон України від 05 квітня 2007 року № 877 -
V «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (надалі -
Закон №877) визначає правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб ї
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Частиною 3 статті 19 Господарського
кодексу України, визначено сфери
господарської діяльності суб'єктів
господарювання, за якими здійснюється
державний нагляд (контроль).

Зокрема, держава здійснює контроль і
нагляд за господарською діяльністю
суб'єктів господарювання у сфері
виробництва і праці, за додержанням
законодавства про працю.

Статтею 4 Закону №877 визначено, що
виключно законами визначаються органи,
уповноважені здійснювати державний
нагляд (контроль) у сфері господарської
діяльності, та види господарської
діяльності, які є предметом державного
нагляду.

Так, відповідно до частин першої та
другої ст.259 КЗпП України нагляд і
контроль за додержанням законодавства
про працю здійснюють уповноважені
органи, які не залежать у своїй
діяльності від власника або
уповноваженого ним органу.

Центральні органи виконавчої влади
здійснюють контроль за додержанням
законодавства про працю на
підприємствах, в установах і
організаціях, що перебувають у їх
функціональному підпорядкуванні, крім
органів доходів і зборів, які мають
право з метою перевірки дотримання
податкового законодавства здійснювати
такий контроль на всіх підприємствах, в
установах і організаціях незалежно від
форм власності та підпорядкування.

Між тим, стаття 2 Закону №877 встановлює,
що дія цього Закону не поширюється на
відносини, що виникають під час
здійснення заходів валютного контролю,
митного контролю на кордоні, контролю
за дотриманням бюджетного
законодавства та використанням
державного та комунального майна,
банківського і страхового нагляду,
інших видів спеціального державного
контролю за діяльністю суб'єктів
господарювання на ринку фінансових
послуг, державного контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції, а також
оперативно-розшукової діяльності,
дізнання, прокурорського нагляду,
досудового слідстві і правосуддя.

Із викладеного можна зробити висновок
про те, що органи державної інспекції з
питань праці взагалі не мають права
проводити перевірки додержання
законодавства про працю у судових
органах.

Положення про Державну інспекцію
України з питань праці, яке затверджено
Указом Президента України 06 квітня 2011
року за №386/2011 визначає у п. 4, що
Держпраці України відповідно до
покладених на неї завдань:

1) здійснює державний нагляд та
контроль за додержанням
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та працю
фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників, які
поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
засобами, молоком і
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці та
інших норм законодавства.

Із вказаного переліку підприємств,
установ та організацій, також, не
вбачається повноважень Держпраці
України здійснювати нагляд та контроль
за додержанням законодавства про працю
у органах судової влади.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст.195, 197, 198, 200, ч.2 ст. 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до начальника
Територіальної державної інспекції
України з питань праці у Херсонської
області Франкевич Тамари Іванівни про
визнання дій протиправними - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів із дня
отримання її сторонами.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова