Справа № 106/3217/13-а
Суддя: Ілюхіна Ганна Павлівна
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 106/3217/13-а

29.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Кобаля М.І. ,

Воробйової С.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кротова Л.В.) від 09.07.2013 у справі
№106/3217/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Євпаторійської міської ради
(проспект Леніна, 2,м. Євпаторія,
Автономна Республіка Крим, 97400)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Феліндако ЛТД"
(Нікола Николаіді, 3, Савва Плаза
Билдинг, перший поверх, кв./офіс 110, а/с
8010, Пафос, Кіпр)

представник третьої особи: ОСОБА_5
(АДРЕСА_2)

про поновлення строку для звернення до
суду, визнання дій неправомірними,
скасування рішення та договору оренди
на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.2013 у справі № 106/3217/13-а (2а/106/132/2013)
поновлено процесуальний строк для
звернення до суду, в позові відмовлено
(т.1 арк.с.220-222).

Рішення суду мотивовано тим, що
позивач не надала будь-яких доказів, що
вона є власником або користувачем
земельної ділянки по АДРЕСА_3, що її
згода на оренду суміжної земельної
ділянки не є обов'язковою, а також, що
оренда земельної ділянки по АДРЕСА_4 не
порушує її права та інтереси; згідно
плану орендованої ТОВ "Феліндако ЛТД"
за адресою: АДРЕСА_4, зазначена земельна
ділянка межує з землями Євпаторійської
міської ради та КП "Жилищник-2", які не
заявляли претензій щодо встановлення
меж орендованої земельної ділянки; дії
Євпаторійської міської ради по
передачі земельної ділянки в оренду
відповідають вимогам статті 120
Земельного Кодексу України та
пункту 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про поновлення процесуального строку
для звернення до суду, оскільки в
матеріалах справи міститься лист
прокурора м. Євпаторії з інформацією
про оренду земельної ділянки, яка межує
з її домоволодінням, який вона отримала
21.10.2011, до суду позивач звернулась
01.03.2012, тобто в межах встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
- ОСОБА_2, звернулась до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати, направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції (т.1
арк.с.224).

Доводи апеляції мотивовані тим,
що судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи;
висновки суду не відповідають
обставинам справи; позивачу на праві
приватної власності належить будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_3, який
з західного боку межує з готелем
"ІНФОРМАЦІЯ_1" ТОВ "Феліндако ЛТД",
розташованим за адресою: АДРЕСА_4; в
будинку у двох кімнатах розташовані
вікна, які виходять у двір на АДРЕСА_4; з
західного боку будинок має відмостку;
рішенням Євпаторійської міської
ради №6-5/64 від 25.02.2011 "Про передачу в
оренду строком на 49 років ТОВ
"Феліндако ЛТД" земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_4" та
Договором оренди на вказану земельну
ділянку порушені законні права
позивача, оскільки західна стіна її
будинку з двома вікнами, відмостка та
прилегла територія, яка необхідна для
обслуговування стіни житлового
будинку, вилучені з її користування, що
є порушенням архітектурно-будівельних,
протипожежних, санітарно-гігієнічних
та інших норм; судом не враховано, що
узгодження меж земельної ділянки
повинно здійснюватись суміжними
землекористувачами - господарями
суміжного домоволодіння (власниками
майна, що знаходиться на земельній
ділянці), а не КП "Жилищник-2" та
Євпаторійською міською радою; технічна
документація позивачу не надана
протягом тривалого часу; крім того, суд,
вирішивши питання про права та
обов'язки КП "Жилищник-2", ПП "Інститут
"Кримгіінтіз", Відділу Держкомзему в
м.Євпаторії АР Крим, Постійної комісії
міської ради з питань архітектури,
містобудування, землеустрою та
земельним питанням, не залучив їх до
участі у розгляді справи.

01.08.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу позивача на
постанову суду першої інстанції
залишено без руху, запропоновано
усунути недоліки апеляційної скарги
(т.2 арк.с.4-5).

11.09.2013 на виконання зазначеної ухвали
позивач надіслав апеляційну скаргу з
усуненням недоліків (т.2 арк.с.21-28).

13.09.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
відкрито апеляційне провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.2013 (т.2 арк.с.31).

13.09.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
об'єднано апеляційні скарги ОСОБА_2 на
ухвалу Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.07.2013
та на постанову Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.2013 в одне провадження для
спільного апеляційного розгляду,
справу призначено до апеляційного
розгляду на 02.10.2013 о 11 год. 30 хв. (т.2
арк.с.33).

02.10.2013 вх.№13565 від позивача надійшла
уточнена апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції, в якій
позивач просить уточнену апеляційну
скаргу задовольнити, постанову суду
першої інстанції від 09.07.2013 в частині
поновлення позивачу строку для
звернення до суду залишити в силі,
постанову суду першої інстанції від
09.07.2013 в частині відмови в задоволенні
позову скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції (т.2 арк.с.59-65).

02.10.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду в
порядку статті 193 Кодексу
адміністративного судочинства України
залишено уточнену апеляційну скаргу
(доповнення до апеляційної скарги)
ОСОБА_2 на постанову Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.2013 у справі №106/3217/13-а
(2а/106/132/2013) без руху (т.2 арк.с.87-88).

02.10.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду в
порядку статей 27-31 Кодексу
адміністративного судочинства України
відмовлено в задоволенні заяви
позивача про відвід головуючого судді -
Ілюхіної Г.П. та суддям Кобалю М.І.,
Воробйовій С.О. (т.2 арк.с.108-109).

06.11.2013 вх.№15472 від позивача на виконання
ухвали Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2013
надійшло клопотання про поновлення
строків для подачі уточнень до
апеляційної скарги на постанову (т.2
арк.с. 137-167).

07.11.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
призначено клопотання ОСОБА_2 про
поновлення строку подачі уточнення до
апеляційної скарги на постанову
Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.07.13 у
справі №106/3217/13-а (2а/106/132/2013) - в порядку
письмового провадження (т. 2 арк.с. 170-171).

07.11.2013 ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
клопотання ОСОБА_2 про поновлення
строку подачі уточнення до апеляційної
скарги на постанову Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.13 у справі №106/3217/13-а
(2а/106/132/2013) - задоволено; поновлено
ОСОБА_2 строк подачі уточнень до
апеляційної скарги на постанову
Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.07.13 у
справі №106/3217/13-а (2а/106/132/2013); прийняті
уточнення до апеляційної скарги ОСОБА_2
на постанову Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.13 у справі №106/3217/13-а (2а/106/132/2013) (т. 2
арк.с. 174-175).

Провадження у справі відкладалось в
порядку статті 150 Кодексу
адміністративного судочинства (том 2
арк.с. 108, 226-228, том 3 арк.с. 69-69)

В судових засіданнях: 02.10.2013, 20.11.2013,
04.12.2013 позивач надавала та заявляла 30
клопотань, по яким усними ухвалами
приймались рішення та давались
роз'яснення (т. 2 арк.с. 226-228, т. 3 арк.с.
69-69)

Вимоги позивача про залучення до
участі у справі: КП "Житловик-2", ПП
"Інститут "Кримгінтіз", Відділу
Держкомзему в м. Євпаторії та Постійної
комісії міської ради з питань
архітектури, містобудування,
землеустрою та земельним питанням, які
узгоджували технічну документацію по
землеустрою третій особі не підлягають
задоволенню, так як всі дії цих органів
не спричиняють правових наслідків та
не порушують прав позивача, оскільки
саме рішення Євпаторійської міської
ради від 25.02.2011 № 6-5/64 є документом на
підставі якого, третя особа набула
право користування земельною
ділянкою, межі якої встановлені без
врахування прав і охоронюваних
законом інтересів позивача на мирне
володіння та користування нерухомим
майном в зв'язку з відсутністю доступу
до стіни та вікон житлового будинку
позивача, без дотримання санітарно -
гігієнічних та протипожежних,
архітектурно - будівельних вимог.

В судове засідання, призначене на 29.01.2014
позивач, відповідач та третя особа
явку уповноважених представників не
забезпечили, про дату, час та місце
апеляційного розгляду повідомлені
належним чином та своєчасно (том 3 арк.с.
70, 74) від позивача надійшла телеграма, в
якій зазначено, що у зв'язку з хворобою
справу №106/3217/13-а у відсутність
позивача не розглядати (вх. № 134/1424 від
29.01.2014 том 3 арк. с. 148).

Зазначене клопотання позивача не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем не надані відповідні
докази поважної причини неявки в
судове засідання.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Безпідставне відкладення розгляду
справи призведе до порушення
встановлених строків розгляду
апеляційної скарги, встановлених
статтею 195-1 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції має бути розглянута
протягом одного місяця з дня
постановлення ухвали про відкриття
апеляційного провадження; у виняткових
випадках апеляційний суд за
клопотанням сторони та з урахуванням
особливостей розгляду справи може
продовжити строк розгляду справи, але
не більш як на п'ятнадцять днів, про що
постановляє ухвалу.

Позивач клопотання про продовження
строку розгляду справи не надавала.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

В матеріалах справи достатньо доказів
для прийняття рішення.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
встановила наступне.

28.09.2004 № 1950 КРП "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Євпаторії"
повідомило позивача, що по АДРЕСА_3
житловий будинок літ. "Б" - 1910 року
побудови, при основній інвентаризації
житлового будинку літ "Б-б1" у 1944 році, у
житлових кімнатах (розмірами: 15, 9 кв.м
та 10, 1 кв. м) які належать на даний
момент кв.НОМЕР_1 були вікна, які
виходять на західну сторону, у
внутрішній двір домоволодіння АДРЕСА_5;
паркан, який знаходиться з північного
боку домоволодіння АДРЕСА_3 і
відокремлює сусіднє домоволодіння
АДРЕСА_6 (яке належить сан. "Зірочка") з
1944 року відноситься до домоволодіння
по АДРЕСА_3 (том 2 арк.с. 86).

Згідно довідки КРП "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Євпаторія"
№ 2231 від 29.12.2008 квартира НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_3 за Євпаторійською
міською радою право власності не
значиться (Міська рада не є власником
будь-якої частки за даною адресою) (т. 2
арк.с. 72).

Згідно з довідкою 07.08.2007 КП "Жилищник-2",
квартира НОМЕР_1 за адресою : АДРЕСА_3,
по рішенню виконкому № 501/2 від 25.10.1991 та
наказу № 15 від 09.08.2004 знята з балансу КП
"Житловик-2" (том 2 арк.с. 74).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27.01.2011 у справі № 5760/10/16/0170,
встановлено, що постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02.09.2010 у
задоволенні позову ОСОБА_7 до
Кримського республіканського
підприємства "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації міста
Євпаторії", третя особа ОСОБА_2, про
спонукання до виконання певних дій,
відмовлено; клопотання ОСОБА_7 про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02.09.2010 у справі №
2а-5760/10/16/0170 - залишено без задоволення
(том 3 арк.с. 153).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13.07.2011 у справі № 2а-95/10/0106,
встановлено, що Постановою
Євпаторійського міського суду АР Крим
від 27.05.2010 року по справі №2а-95/2010
позовна заява ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до
Виконавчого комітету Євпаторійської
міської ради, Євпаторійської міської
ради третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_2, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні згідно
переліку 12 осіб про визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Євпаторійської
міської ради № 365/1 від 08.06.2007 року
задоволена; рішення виконавчого
комітету Євпаторійської міської ради
№ 365/1 від 08.06.2007 року "Про присвоєння
нової юридичної адреси по АДРЕСА_3"
житловому будинку літер "Б" який
складається з приміщень №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9
загальною площею 61,8 кв.м., житловою
площею 34,2 кв.м., літер "Г" - сарай, літер
"З" - літня кухня, огорожа і замощення, що
належить ОСОБА_2 в цілому, нової адреси:
АДРЕСА_3, та оформлення за ОСОБА_2 права
власності на вищевказаний житловий
будинок - визнано незаконним та
скасовано; рішенням Євпаторійського
міського суду АР Крим 16.02.2007 року по
справі № 249/09 позовні вимоги ОСОБА_2 до
фізичних осіб, 3- тя особа Кримське
Республіканське Підприємство "Бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії"про виділ
частки з майна що є спільною частковою
власністю, і зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності
були задоволені повністю, та їй було
виділено в натурі зі складу
домоволодіння АДРЕСА_3 1/50 його частку,
що складається з приміщень № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,
у житловому будинку літер "Б"загальною
площею 61,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.,
сараю літер "Г", літню кухню літер "З",
огорож і замощень, та визнано за ОСОБА_2
право власності а об'єкт нерухомого
майна, що складається з приміщень №№
1,2,3,4,5,6,7,8,9, у житловому будинку літер
"Б"загальною площею 61,8 кв.м., житловою
площею 34,2 кв.м, сараю літер "Г", літню
кухню літер "З", огорож і замощень
розташованій; по АДРЕСА_3 в цілому; на
підставі рішення Євпаторійського
міського суду АР Крим від 16.02.2007 року та
ухвали Євпаторійського міського суду
АР Крим від 19.03.2007 року виконавчим
комітетом Євпаторійської міської Ради
08.06.2007 року було прийнято рішення № 365/1
"Про присвоєння нової юридичної адреси
по АДРЕСА_3", а саме: привласнити
житловому будинку літ. "Б", який
складається з приміщень №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9
загальною площею 61,8 кв.м., житловою
площею 34,2 кв.м., літер "Г"- сарай, літер
"З"- літня кухня, огорожа і замощення
адресу: АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2 в
цілому; зобов'язано Кримське
Республіканське Підприємство "Бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії" оформити
ОСОБА_2 право власності з видачею
свідоцтва про право власності на
вищевказаний житловий будинок; ухвалою
колегії судів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим від 14.11.2007 року по справі №
22-ц-4349/2007 з урахуванням ухвали від 07.07.2010
про виправлення описки, рішення
Євпаторійського міського суду АР Крим
від 16.02.2007 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції; при новому розгляді
справи ОСОБА_2 від позову відмовилася, у
зв'язку з чим ухвалою Євпаторійського
міського суду АР Крим від 26.01.2009
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
про виділ частки зі спільного майна
було закрито (том 3 арк.с. 154-157).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.07.2013 у справі № 2а-0106/497/12
встановлено, що на території
домоволодіння АДРЕСА_3 розташовані два
одноповерхові багатоквартирні будинки
літ. "А" та літ. "Б", а також господарські
споруди літ. "Е,Г,З,Ж,К,И", розташовані на
земельній ділянці площею 1604 кв. м.; у
конкретному користуванні позивача
знаходяться приміщення №1 - кухня, №2 -
житлова кімната площею 12,9 кв. м.,
крильце, 1/9 частина сараю літ. "Ж", всього
загальною площею 19,9 кв. м., квартира має
особисті виходи, що підтверджується
схематичним планом, планом квартири;
судовою колегією було оглянуто
матеріали інвентарної справи на
домоволодіння АДРЕСА_3; на аркуші
справи №7 інвентарної справи
знаходиться картка на основну будівлю
літ. "Б" домоволодіння АДРЕСА_3; згідно
цієї картки, домоволодіння є
одноповерховим з односкатним дахом;
даних про наявність горищного
приміщення, картка не містить; на
аркушах №186-187 інвентарної справи
знаходиться рішення Євпаторійського
міського суду по справі №2-652/2007 від
16.02.2007 року, яке набрало законної сили,
згідно якого, позов ОСОБА_2 до 15
фізичних осіб згідно переліку,3-тя
особа Кримське республіканське
підприємство "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Євпаторії"
про виділ частки з майна, що є спільною
частковою власністю, і зобов'язання
провести державну реєстрацію - було
задоволено; виділено в натурі зі
складу домоволодіння АДРЕСА_3 1/50 його
частку, що належить ОСОБА_2 і
складається з приміщень №№1,2,3,4,5,6,7,8,9 у
житловому будинку літер "Б" загальною
площею 61,8 кв. м., житловою площею 34,2 кв.
м., сараю літер "Г", літньої кухні літер
"З", огорож і замощень, та визнано за
ОСОБА_2 право власності на об'єкт
нерухомого майна, що складається з
приміщень №№1,2,3,4,5,6,7,8,9 у житловому
будинку літер "Б" загальною площею 61,8
кв. м., житловою площею 34,2 кв. м., сараю
літер "Г", літньої кухні літер "З", огорож
і замощень, розташованих по АДРЕСА_3, в
цілому; змінено розмір часток
домоволодіння АДРЕСА_3, що належать
ОСОБА_9 - на 10/100, ОСОБА_8 - на 8/100, ОСОБА_10 -
на 10/100, ОСОБА_11 - на 12/100, ОСОБА_12 на - 10/100
і Євпаторійській міській раді на - 50/100;
зобов'язано Кримське республіканське
підприємство "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Євпаторії"
провести відповідну державну
реєстрацію права власності; на аркуші
інвентарної справи №193 міститься
рішення Виконавчого комітету
Євпаторіїської міської ради від 08.06.2007
за №365/1 "Про присвоєння нової адреси по
АДРЕСА_3", згідно якого, вирішено
присвоїти житловому будинку літер "Б",
який складається із приміщень
1,2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 61,8 кв. м.,
житловою площею 34,2 кв. м., сараю літер
"Г", літньої кухні літер "З", огорож і
замощень, адресу: АДРЕСА_3, що належить
ОСОБА_2, в цілому. Кримському
республіканському підприємству "Бюро
реєстрації і технічної інвентаризації
м. Євпаторії" оформити ОСОБА_2 право
власності з видачею свідоцтва про
право власності на житловий будинок
літер "Б", який складається із приміщень
1,2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 61,8 кв. м.,
житловою площею 34,2 кв. м., сараю літер
"Г", літньої кухні літер "З", огорож і
замощень, адресу: АДРЕСА_3. (том 3 арк.с.
158-159).

Отже вказані рішення
підтверджують право власності
позивача на вищезаначене нерухоме
майно, про що містяться відповідні дані
в Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

25.02.2011 рішенням Євпаторійської міської
ради №6-5/64 "Про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою ТОВ "Казка" та передачу в
оренду на 49 років земельної ділянки для
обслуговування готелю ТОВ "Феліндако
ЛТД", розташованої за адресою: АДРЕСА_4"
припинено право постійного
користування земельною ділянкою ТОВ
"Казка", Державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою ІІ-КМ №003575 та рішення
Євпаторійської міської ради від 23.07.1999
№23-11/22 визнано такими, що втратили
чинність; затверджено технічну
документацію з землеустрою по
складанню документів, що посвідчують
право на земельну ділянку ТОВ
"Феліндако ЛТД", передано в оренду на 49
років (до 25.02.2060) ТОВ "Феліндако ЛТД"
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4,
загальною площею 0,2203га, за рахунок
земель установ комунального
обслуговування, категорія земель -
землі житлової та громадської
забудови, для обслуговування готелю; на
всю земельну ділянку встановлено
обмеження по типу 4.1 - охоронна зона
земель історично-культурного
призначення, на частині земельної
ділянки площею 0,0061га встановлено
обмеження по типу 1.3 - охоронна зона
зелених насаджень (т.1 арк.с.44).

21.03.2011 (дата укладання) 16.11.2011 (дата
підписання) між Євпаторійською міською
радою (Орендодавець) та ТОВ "Феліндако
ЛТД" (Орендар) укладено Договір оренди
земельної ділянки, згідно з яким
Орендодавець на підставі рішення
Євпаторійської міської ради від 25.02.2011
№6-5/64 передає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку з міських земель, за адресою:
АДРЕСА_4 (т.1 арк.с.38-40).

Згідно Акту встановлення меж земельної
ділянки ТОВ "Феліндако ЛТД" суміжними
землекористувачами земельної ділянки,
площею 0,2203га за адресою: АДРЕСА_4, є
Євпаторійська міська рада та КП
"Жилищник-2" (АДРЕСА_3), будь-які
претензії при встановленні меж не
заявлені; межі земельної ділянки
проходять по стінам будівель та
капітальній огорожі, межові знаки не
встановлювались та на зберігання не
передавались (т.1 арк.с.42).

Судом першої інстанції встановлено, що
з технічної документації по
землеустрою земельної ділянки по
АДРЕСА_4, складеної Приватним
підприємством "Інститут "Кримгіінтіз"
09.02.2011, вбачається, що рішенням
Євпаторійської міської ради за № 23-11/22
від 23.07.1999 зазначена земельна ділянка
передана на підставі Державного акту
на право постійного користування ІІ-КМ
№003575 в постійне користування
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Казка" для
обслуговування готелю; на всю
земельну ділянку площею 0,2203 га
встановлені обмеження - охоронна зона
земель історико-культурного
призначення (охоронна археологічна
зона "Некрополь" (могильник)
Керкінітіди), на частині площею 0,0061 га -
охоронна зона зелених насаджень;
готель "ІНФОРМАЦІЯ_1" на підставі
Договору купівлі-продажу від 23.01.2009 та
внесених до нього змін від 01.05.2009 та
29.01.2010 належить іноземному інвестору
ТОВ "Феліндако ЛТД".

12.09.2011 №754ж05 на звернення позивача
прокуратурою м.Євпаторія повідомлено,
що межі земельної ділянки, переданої у
користування ТОВ "Казка", проходять
(збігаються зі стінами будинків
(будівель, споруд) земельної ділянки по
АДРЕСА_3, що відображено в Акті
обстеження і узгодження зовнішніх меж
земельної ділянки; при ухваленні
Євпаторійською міською радою рішення
№23-11/22 від 22.07.1999 діяв Земельний кодекс
в редакції 1992 року, відповідно до якого
при передачі земельної ділянки
попередньо ТОВ "Казка" погоджено з
власником землі - Євпаторійською
міською радою, місце розташування
об'єкта, розмір ділянки та умови її
відведення; рішенням Євпаторійської
міської ради від 25.02.2011 №6-5/64 припинено
право користування зазначеною
земельною ділянкою ТОВ "Казка" і її
передано в оренду на 49 років ТОВ
"Феліндако ЛТД", визнано такими, що
втратили силу Державний Акт на право
постійного користування та рішення
№23-11/22 від 23.07.1999, затверджено технічну
документацію з землеустрою по
складанню документів ТОВ "Феліндако
ЛТД"; також позивачу роз'яснено про
можливість звернення до ТОВ "Феліндако
ЛТД" для встановлення земельного
сервітуту (т.1 арк.с.10-11).

Листом від 16.01.2012 вих. № 754ж05
прокурор м. Євпаторія повідомив
позивача, що на підставі Генерального
плану м. Євпаторії, затвердженого
рішенням Євпаторійської міської ради
№ 4-34/1 від 29.09.05, вказане домоволодіння
розташоване у межах 2 - ої санітарної
зони охорони курорту м. Євпаторії (т. 2
арк.с. 69).

Аналогічні відповіді отримані
позивачем 13.09.2011 № П-4 на №П-4/1267/2 від
12.09.2011, на №12р/11 від 05.09.2011 від
Управління архітектури і
містобудування Євпаторійської міської
ради, 05.03.2012 вих. № П-4/277/2 від
Департаменту з розвитку території
Євпаторійської міської ради (т. 2 арк.с.
68, 70).

30.01.2012 вих.№П-4/72/2 Виконавчим комітетом
Євпаторійської міської ради
повідомлено позивачу, що з 1999 року
земельна ділянка, площею 0,2203га по
АДРЕСА_4, перебувала в постійному
користуванні юридичної особи для
обслуговування готелю на підставі
Державного Акту на право постійного
користування землею №104; рішенням
Євпаторійської міської ради від 25.02.2011
зазначена земельна ділянка передана в
довгострокову оренду іншій юридичній
особі для обслуговування готелю по
Договору, зареєстрованому 16.11.2011; на
теперішній час розмежування земель
державної та комунальної власності на
території м.Євпаторії не здійснено (т.1
арк.с.13).

23.04.2013 №П-69 від 23.04.2013 КП "Житловик
- 2" повідомило позивача, що договір про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території між позивачем
та КП "Житловик - 2" не укладався;
власність, розташована на території
двору будинку АДРЕСА_3, на балансі КП
"Житловик - 2" не рахується, отже
нарахування з відшкодування витрат на
утримання будинку та прибудинкової
території КП "Житловик - 2" не
проводиться; відповідальність за
експлуатацію нерухомого майна
позивача КП "Житловик - 2 " не несе. (т.2
арк.с. 77)

01.03.2012 позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Євпаторійської міської ради, в якому
просить:

- визнати дії Євпаторійської міської
ради незаконними;

- визнати незаконним та скасувати
рішення Євпаторійської міської ради
від 25.02.2011 №6-5/64 "Про передачу в оренду
строком на 49 років Товариству з
обмеженою відповідальністю "Феліндако
ЛТД" земельної ділянки площею 0,2203га за
адресою: АДРЕСА_4;

- визнати незаконним та скасувати
Договір оренди на земельну ділянку,
зареєстрований 16.11.2011 з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Феліндако
ЛТД" по АДРЕСА_4, площею 0,2203га (т.1
арк.с.1-9).

Ухвалою Євпаторійського міського суду
АР Крим від 16.05.2012 в порядку статті 53
Кодексу адміністративного судочинства
України, до участі у справі залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ТОВ "Феліндако
ЛТД" (т.1 арк.с.50).

Ухвалою Євпаторійського міського суду
АР Крим від 12.06.2012 з урахуванням ухвали
Євпаторійського міського суду АР Крим
від 19.07.2012 позовну заяву залишено без
розгляду в порядку п.4 частини першої
статті 80 КАСУ у зв'язку з повторною
неявкою позивача та її представників в
судові засідання без поважних причин
(т.1 арк.с.73, 99).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013 ухвалу Євпаторійського
міського суду АР Крим від 12.06.2012
скасовано, справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду (т.1 арк.с.123-124).

Ухвалою Євпаторійського міського суду
АР Крим від 18.06.2013 в задоволенні заяви
позивача про відвід судді Кротової Л.В.
відмовлено (т.1 арк.с.163).

08.07.2013 позивач звернулась до
Євпаторійського міського суду АР Крим
з заявою про виправлення описки в
ухвалі Євпаторійського міського суду
АР Крим від 18.06.2013 про вирішення питання
про відвід судді Кротової Л.В., в якій
просить виправити допущені описки:

- в четвертому абзаці вступної частини
ухвали правильно зазначити "по
адміністративній справі";

- в другому абзаці описової частини
ухвали зазначити правильно:

- "нарадча кімната судді
Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим Кротової
Л.В. обладнана засобами комунікації -
телефоном, факсом, мобільним телефоном
та іншими електронними носіями",

- "суддя Кротова Л.В. схильна до
публічного порушення права на
ефективний засіб правового захисту,
заборони зловживань правами", як
зазначено в клопотанні позивача про
відвід;

- в резолютивній частині
ухвали зазначити правильно "по
адміністративній справі" (т.1 арк.с.173-174).

Ухвалою Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.2013 у справі № 106/3217/13-а
(2а/106/132/2013) виправлено описку, допущену
в ухвалі від 18.06.2013 (арк.с.163), вказавши
"адміністративна справа" замість
"цивільна справа", в решті заяви про
виправлення описки - відмовлено (т.1
арк.с.218).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.07.2013 у
справі №106/3217/13-а залишено без
задоволення; ухвалу Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.2013 у справі №106/3217/13-а
залишено без змін ( том 3 арк. с. 160-162).

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню, з наступних підстав.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
позбавлена можливості користуватись,
мирно володіти своїм майном, в зв'язку з
тим, що відповідач своїм неправомірним
рішенням позбавив її прибудинкової
території для обслуговування житла,
доступу до стіни і вікон свого будинку,
так як погодив, визначив межі земельної
ділянки третій особі по лінії стіни та
вікон позивача без участі позивача та
її згоди та без врахування законного
права на обслуговування, користування
та володіння своєю власністю та
принципу «порядного врядування».

Правовідносини сторін регулюються
Конституцією України, Цивільним
Кодексом України, Земельним кодексом
України, Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
№280/97-ВР, "Конвенцією про захист прав
людини і основоположних свобод", від
04.11.1950, № ETS N 005, Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" №3477-IV від 23.02.2006.

Згідно зі статтею 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Статтею 9 Конституції України
встановлено, що чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" №3477-IV від 23.02.2006 суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Відповідно до статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Перша норма, яка має загальний
характер, проголошує принцип мирного
володіння майном. Друга норма
стосується випадків позбавлення майна
і підпорядковує його певним умовам -
вона міститься в другому реченні
частини першої.

Стаття 1 Першого протоколу містить три
положення:

- принцип мирного володіння
майном,

- випадки позбавлення майна,

- контроль за користуванням
власністю.

Стаття 1 Першого протоколу,
спрямована на захист особи від
будь-якого посягання держави на право
володіння своїм майном, також
зобов'язує державу вживати деякі
необхідні заходи, спрямовані на захист
права власності.

Втручання у право власності допустимо
лише тоді, коли воно переслідує
легітимну мету в суспільних інтересах.
Випадки втручання у право "мирного
володіння" майном розглядаються Судом
у сенсі розрізнення понять
"позбавлення власності" і "контроль за
її використанням"; Втручання в право
безперешкодного користування своїм
майном передбачає "справедливу
рівновагу" між інтересами суспільства
та необхідністю дотримання
фундаментальних прав людини.

Позбавлення майна може бути
виправданим лише у випадку, якщо буде
показаний "інтерес суспільства" та
"умови, передбачені законом". Будь-яке
втручання у право власності
обов'язково має відповідати принципу
пропорційності (справа Трегубенко
проти України).

Згідно зі статтею 316 Цивільного кодексу
України, правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 Цивільного кодексу України
встановлює, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права власності. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Особливості здійснення права
власності на культурні цінності
встановлюються законом.

Стаття 386 Цивільного кодексу України
передбачає, що держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Частинами другою та третьою статті 42
Земельного кодексу України
передбачено, що у разі приватизації
громадянами багатоквартирного жилого
будинку відповідна земельна ділянка
може передаватися безоплатно у
власність або надаватись у
користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Прибудинковою територією вважають
встановлену за проектом поділу
території мікрорайону (кварталу) та
проектом забудови земельну ділянку
багатоквартирної несадибної житлової
забудови, необхідну для розміщення та
обслуговування жилого будинку й
господарських і технічних будівель та
споруд біля нього, тобто територію під
жилим будинком, проїзди й тротуари,
озеленені ділянки та ігрові
майданчики, майданчики для відпочинку,
занять спортом, тимчасового зберігання
автомобілів жителів будинку, для
господарських потреб та інші
території, пов'язані з утриманням і
експлуатацією будинку.

З аналізу цільового призначення
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, та норм
статті 42 ЗК випливає, що в разі
приватизації громадянами квартир у
такому будинку земельна ділянка як
така, що входить до житлового
комплексу, може передаватися
безоплатно у власність або надаватись
у користування лише об'єднанню
співвласників будинку, створеному
відповідно до Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" у порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 11 жовтня 2002 року N
1521 "Про реалізацію Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка
належить співвласникам жилого будинку
на праві спільної сумісної власності,
яка разом із загальним майном і
неподільною часткою житлового
комплексу (допоміжні приміщення,
конструктивні елементи будинку, його
технічне обладнання) є майном
співвласників, які визначають порядок
його використання.

Нормами земельного законодавства не
передбачено можливості передачі у
власність окремим співвласникам
багатоквартирних будинків земельної
ділянки, на якій розташований

багатоквартирний жилий будинок, або її
частини.

Судовою колегією безперечно
встановлено, що співвласники будинку
АДРЕСА_3, які приватизували квартири не
створювали об'єднання співвласників
будинку, земельна ділянка у власність
не передавалась в порядку статті 42
Земельного Кодексу України; відповідач
як власник земельної ділянки в межах м.
Євпаторії, без врахування прав
позивача сам розпорядився
прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_3 без дотримання принципів
закладених в частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, Конституції України та норм
міжнародного права.

Згідно зі статтею 413 Цивільного кодексу
України, власник земельної ділянки має
право надати її в користування іншій
особі для будівництва промислових,
побутових, соціально-культурних,
житлових та інших споруд і будівель
(суперфіцій).

Право користування земельною ділянкою
державної або комунальної власності
для забудови не може бути відчужено її
землекористувачем іншим особам (крім
випадків переходу права власності на
будівлі та споруди, що розміщені на
такій земельній ділянці), внесено до
статутного фонду, передано у заставу.

Право користування чужою земельною
ділянкою для забудови може бути
встановлено на визначений або на
невизначений строк, крім випадків,
передбачених частиною п'ятою цієї
статті.

Строк користування земельною ділянкою
державної чи комунальної власності для
забудови не може перевищувати 50 років.

Судом встановлено, що попередній
власник готелю мав земельну ділянку не
у власності, а на праві постійного
користування, яке з 01.01.2002 року
підлягало переоформленню, так як
власник не відносився до державних та
комунальних підприємств, отже
посилання суду першої інстанції на
застосування статті 120 Земельного
Кодексу України необґрунтоване, так як
новий власник не мав прав на отримання
права користування земельною ділянкою
на тих же умовах і земля не була
об'єктом відчудження.

Рішенням "Рисовський проти
України" від 20 жовтня 2011 року, заява №
29979/04- у цій справі ЄСПЛ визнав
порушення пункту 1 статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), статті 1 Першого протоколу
до Конвенції та статті 13 Конвенції у
справі, пов'язаній із земельними
правовідносинами; в ній також
викладено окремі стандарти діяльності
суб'єктів владних повноважень, зокрема,
розкрито елементи змісту принципів
"доброго врядування".

Вказаний принцип передбачає, що у
разі, коли йдеться про питання
загального інтересу, зокрема, якщо
справа впливає на такі основоположні
права людини, як майнові права,
державні органи повинні діяти вчасно
та в належний і якомога послідовніший
спосіб (див. рішення у справах "Беєлер
проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR
2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП],
заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l.
проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8
квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі",
заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).
На державні органи покладено обов'язок
запровадити внутрішні процедури, які
посилять прозорість і ясність їхніх
дій, мінімізують ризик помилок (див.,
наприклад, рішення у справах "Лелас
проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20
травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти
Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25
листопада 2008 року) і сприятимуть
юридичній визначеності у цивільних
правовідносинах, які зачіпають майнові
інтереси (див. зазначені вище рішення у
справах "Онер'їлдіз проти Туреччини", п.
128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Принцип "належного урядування", як
правило, не повинен перешкоджати
державним органам виправляти
випадкові помилки, навіть ті, причиною
яких є їхня власна недбалість (див.
зазначене вище рішення у справі
"Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка
інша позиція була б рівнозначною, inter
alia, санкціонуванню неналежного
розподілу обмежених державних
ресурсів, що саме по собі суперечило б
загальним інтересам (див. там само). З
іншого боку, потреба виправити минулу
"помилку" не повинна непропорційним
чином втручатися в нове право, набуте
особою, яка покладалася на
легітимність добросовісних дій
державного органу (див., mutatis mutandis,
рішення у справі "Пінкова та Пінк проти
Чеської Республіки", заява N 36548/97, п. 58,
ECHR 2002-VIII). Державні органи, які не
впроваджують або не дотримуються своїх
власних процедур, не повинні мати
можливість отримувати вигоду від своїх
протиправних дій або уникати виконання
своїх обов'язків (див. зазначене вище
рішення у справі "Лелас проти Хорватії",
п. 74). Ризик будь-якої помилки
державного органу повинен покладатися
на саму державу, а помилки не можуть
виправлятися за рахунок осіб, яких вони
стосуються (див., серед інших джерел,
mutatis mutandis, зазначене вище рішення у
справі "Пінкова та Пінк проти Чеської
Республіки", п. 58, а також рішення у
справі "Ґаші проти Хорватії", заява N
32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у
справі "Трґо проти Хорватії", заява N
35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У
контексті скасування помилково
наданого права на майно принцип
"належного урядування" може не лише
покладати на державні органи обов'язок
діяти невідкладно, виправляючи свою
помилку (див., наприклад, рішення у
справі "Москаль проти Польщі", п. 69), а й
потребувати виплати відповідної
компенсації чи іншого виду належного
відшкодування колишньому
добросовісному власникові (див.
зазначені вище рішення у справах
"Пінкова та Пінк проти Чеської
Республіки", п. 53, та "Тошкуце та інші
проти Румунії", п. 38).

Відповідач прийняв рішення без участі
позивача, яким позбавив її можливості
мирно володіти та користуватись своїм
нерухомим майном.

Згідно з статтею 77 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
шкода, заподіяна юридичним і фізичним
особам в результаті неправомірних
рішень, дій або бездіяльності органів
місцевого самоврядування,
відшкодовується за рахунок коштів
місцевого бюджету, а в результаті
неправомірних рішень, дій або
бездіяльності посадових осіб
місцевого самоврядування - за рахунок
їх власних коштів у порядку,
встановленому законом. Спори про
поновлення порушених прав юридичних і
фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 статті 59
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Частина третя статті 24 України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлює, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Колегією суддів безперечно
встановлено, що оскаржуваним рішенням
порушені права і охоронювані законом
інтереси позивача, так як вона
позбавлена можливості мирно володіти
своїм нерухомим майном, незалежно від
волі інших осіб, обслуговувати своє
житло, відповідач позбавив її
можливості користуватись власністю,
надавши земельну ділянку в аренду
третій особі без врахування прав
позивача, встановивши межу по стіні та
вікнам її будинку.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Рішення відповідача зазначеним
вимогам не відповідає.

Колегія суддів, зазначає, що
оскільки рішення Євпаторійської
міської ради від 25.02.2011 №6-5/64 "Про
передачу в оренду строком на 49 років
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Феліндако ЛТД"
земельної ділянки площею 0,2203га за
адресою: АДРЕСА_4 є неправомірним, то
Договір оренди на земельну ділянку,
зареєстрований 16.11.2011 з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Феліндако
ЛТД" по АДРЕСА_4, площею 0,2203га є також
правомірним, так як укладений на
виконання цього рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Це випливає з конституційного
принципу законності.

За нормами матеріального права суд
кваліфікує спірні правовідносини,
тобто дає їм правову оцінку.
Застосування судом норм матеріального
права полягає у співставленні
встановлених судом обставин з ознаками
норми матеріального права, яка регулює
поведінку учасників спірних відносин,
а також у з'ясуванні відповідних
правових наслідків у разі порушення
такої норми кимось із учасників.

Застосування судом норми
процесуального права полягає у
вчиненні процесуальних дій та
ухваленні рішень, що обумовлені
обставинами розгляду справи.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, обґрунтованим вважається
рішення, в якому повно відображенні
обставини, що мають значення для цієї
справи чи для вирішення певного
процесуального питання, висновки суду
про встановлені обставини є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються належними і
допустимими доказами.

Між тим, судове рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним і
обґрунтованим.

Суд першої інстанції дав невірну
правову оцінку оскаржуваним діям та
рішенню відповідача, висновки суду не
відповідають обставинам справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, та є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
прийняття нового в порядку пунктів 3, 4
частини першої статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Посилання суду першої інстанції на п.3.1
та 3.8 Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, яка
затверджена Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року N 376, що
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 Із
змінами і доповненнями, внесеними
наказами Державного комітету України
із земельних ресурсів від 19 липня 2010
року N 542, від 25 лютого 2011 року N 1173.8., яка
передбачає межу земельної ділянки в
натурі (на місцевості) яка збігається з
природними та штучними лінійними
спорудами і рубежами (річками,
струмками, каналами, лісосмугами,
шляхами, шляховими спорудами,
парканами, огорожами, фасадами
будівель та іншими лінійними спорудами
і рубежами тощо) безпідставне, так як
цим підзаконним нормативним актом
встановлений порядок оформлення меж
земельної ділянки межевими знаками, а
не порядок надання земельної ділянки в
оренду та передбачає можливість вище
перелічені об'єкти вважати межевими
знаками.

Все вищеперелічене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з постановленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог повністю.

Відповідно до статті 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує питання щодо
розподілу між сторонами судових
витрат.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною третьою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас пунктом 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, судова колегія
вважає необхідним стягнути судові
витрати з місцевого бюджету м.
Євпаторії шляхом їх безспірного
списання з рахунку суб'єкта владних
повноважень - відповідача
Євпаторійської міської ради в сумі
106,74грн.

Керуючись статтею 11, частиною третьою
статті 24, статтями 94,160, 162, 167, частиною
першою статті 195, статтею 197, пунктом 3
частини першої статті 198, пунктами 3,4
частини першої статті 202, частиною
другою статті 205, статтями 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.2013 у справі №106/3217/13-а задовольнити.

2. Постанову Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 09.07.2013 у справі №106/3217/13-а
скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

5. Визнати дії Євпаторійської
міської ради неправомірними.

6. Визнати неправомірним та
скасувати рішення Євпаторійської
міської ради від 25.02.2011 №6-5/64 "Про
передачу в оренду строком на 49 років
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Феліндако ЛТД"
земельної ділянки площею 0,2203га за
адресою: АДРЕСА_4.

7. Визнати неправомірним Договір
оренди на земельну ділянку,
зареєстрований 16.11.2011 з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Феліндако
ЛТД" по АДРЕСА_4, площею 0,2203га.,
укладений на виконання рішення 6-5/64 від
25.02.2011.

8.Стягнути з місцевого бюджету м.
Євпаторії на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер в матеріалах
справи відсутній) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 106,74грн. (32,19 +
17,20 + 57,35) шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - Євпаторійської міської
ради (проспект Леніна, 2, м. Євпаторія,
Автономна Республіка Крим, 97400, 35236652)

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі
згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанову може бути оскаржено в
порядку статті 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою касаційна скарга
на судові рішення подається
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Г.П.Ілюхіна

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна