Справа № 810/3893/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки,
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 05
серпня 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, в якому просила визнати
протиправним рішення фонду щодо
відмови у звільненні позивача від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визнати
протиправною та скасувати вимогу від
04.07.2013 року №Ф-226 про сплату боргу в
розмірі 4572,42 грн., зобов'язати
відповідача розглянути питання про
звільнення її від сплати єдиного
внеску.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправним рішення Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області щодо відмови у звільненні
ОСОБА_2 від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; визнано
протиправною та скасовано спірну
вимогу відповідача. У решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
після призначення пенсії за віком
позивач звільняється від сплати
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому
нараховані у вимозі територіального
управління Пенсійного фонду України
суми такого внеску є безпідставними.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції оскаржується лише
відповідачем, колегія суддів
переглядає судове рішення в межах
вимог апелянта.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_2
є фізичною особою-підприємцем,
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, отримує пенсію за віком,
призначену зі зменшенням
встановленого законом загального
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області.

Із матеріалів справи вбачається, що
04.07.2013 року відповідачем була прийнята
вимога про сплату боргу № Ф-226,
адресована позивачу. Згідно даної
вимоги та розрахунку до неї, за
названою особою рахується
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у розмірі 4572,42 грн., що
утворилася в період з січня по грудень
2012 року.

Не погоджуючись із таким рішенням
суб'єкта владних повноважень, позивач
звернулася в адміністративний суд.

Зі змісту заперечень проти позову та
апеляційної скарги вбачається, що на
обґрунтування правомірності винесеної
вимоги відповідач посилається на те, що
позивач є фізичною особою -
підприємцем, що отримує пенсію за
віком, призначену на пільгових умовах -
раніше досягнення ним пенсійного віку,
а відтак, на такого пенсіонера не
поширюється звільнення від сплати
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Аналізуючи наведені доводи та висновки
місцевого суду, колегія суддів
виходить із наступного.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року № 2464-VI визначено правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

За цим Законом єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1
цього Закону).

За пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного
Закону, до платників єдиного внеску,
серед інших, відносяться фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до частини 4 названої правої
норми, особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З огляду на встановлені обставини та
приведені норми, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач звільнена від
сплати єдиного внеску, оскільки вона є
пенсіонером і отримує пенсію за віком
та нею не укладалось жодних угод про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. При цьому,
колегія суддів зважає на наступне.

За Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
пенсіонером вважається особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згаданим Законом визначено такі види
пенсій, як пенсія за віком, пенсія по
інвалідності та пенсія у зв'язку з
втратою годувальника.

За загальним правилом, закріпленим у
ст. 26 цього Закону, умовою призначення
пенсії за віком є досягнення особою
60-річного віку та наявність страхового
стажу не менше 15 років.

Як було встановлено колегією суддів,
позивачу призначена пенсія за віком на
пільгових умовах (до досягнення
60-річного віку) відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Нормативно-правовим
приписом, закріпленим у вказаній
статті визначено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Зважаючи на викладене, та враховуючи
неможливість віднесення пенсії, що
отримує позивач до будь-якого з інших
видів державних пенсій, аніж до пенсії
за віком, колегія суддів вважає
необґрунтованим покликання апелянта
на те, що до пенсії за віком не
відноситься пенсія, призначена на
пільгових умовах (до досягнення
60-річного віку) відповідно до положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, на позивача поширюються правила,
встановленні частиною 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому у неї
відсутній обов'язок сплачувати єдиний
внесок, що зумовлює протиправність
винесеної відповідачем вимоги, яка
підлягає скасуванню.

З огляду на вищенаведене, судовою
колегію не встановлено підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М