Справа № 9101/164180/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" січня 2014 р.справа № 2а-5140/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у місті
Дніпрпетровську ради на постанову
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 листопада 2011
року у справі № 2а-5140/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
місті Дніпрпетровську ради про
перерахунок та виплата разової
грошової допомоги учаснику бойових
дій, -

В С Т А Н О В И Л А
:

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 21 листопада 2011
року позов задоволено частково:
визнано дії відповідача неправоміними
та зобов'язано відповідача здійснити
та виплатити позивачу разову щорічну
допоомогу до 05 травня за 2011 рік згідно
до ст. 12 Закону України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», з урахуванням
фактично виплачених у цей період
коштів .

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду -без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога Позивача провести перерахунок
разової грошової виплати до 5 травня
підлягає задоволенню, оскільки
Відповідачем порушено його право на
отримання належної виплати у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Також судом
встановлено, що Позивачу разова
виплата до 5 травня має розраховуватися
відповідно до мінімальної пенсії за
віком.

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
Позивач є учасником бойових дій та має
право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня
відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Проте, зазначена виплата у 2011 році
здійснена Відповідачем у розмірі
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року № 341
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»та «Про жертви
нацистських переслідувань».

Аналізуючи правомірність висновків
суду першої інстанції, колегія суддів
зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру разової грошової допомоги до 5
травня Позивачеві застосуванню
підлягає частини 6 стаття 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України,
якою істотно звужується обсяг
встановлених законом прав.

Зі змісту ч. 6 ст. 12 Закону України Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Судовою колегією не приймаються до
уваги положення частини третьої статті
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
законом, оскільки наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання разової грошової
допомоги до 5 травня як учаснику
бойових дій, у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, як це
встановлено ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

За наведених обставин, орган державної
влади, до компетенції якого віднесено
здійснення виплат громадянам в
порядку, передбаченому Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», зобов'язаний
проводити зазначені виплати у спосіб
та в розмірах, що встановлені
законодавством, чинним на момент їх
здійснення.

Отже, колегія суддів дійшла до
висновку, що право Позивача на
отримання належних йому виплат,
розрахованих відповідно до
мінімальної пенсії за віком, було
порушено.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції -без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у місті
Дніпрпетровську ради - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 листопада 2011
року у справі № 2а-5140/11 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч. 10 ст.
183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов