Справа № 826/683/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
№ 826/683/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши позовну заяву і додані до
за позовом ОСОБА_1 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ про визнання незаконними дій та
рішення, зобов'язати вчинити певні дії
та відшкодування шкодиВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (далі по тексту - відповідач) в
якій просить суд:

- визнати незаконними акти та дії
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та його суддів;

- визнати такими, що не відповідають
положенням частини 5 статті 326 та пункту
2 частини 1 статті 358 ЦПКУ положення
пункту 10 постанови пленуму ВССУ від 14
червня 2012 року № 10 «Про судову практику
розгляду цивільних справ у касаційному
порядку» та пункту 13 постанови пленуму
ВССУ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» в частині вимоги надання
копій рішень судів, виготовлених та
завірених у відповідності до
Інструкції з діловодства в місцевому
загальному суді, затверджені наказом
Державної судової адміністрації
України від 27 червня 2006 року № 68 та
запропонувати пленуму ВССУ скасувати
ці положення;

- визнати, що ухвали суддів -
доповідачів ВССУ, якими оголошено
зазначені касаційні скарги
«необґрунтованими», постановлено
всупереч вимогам частини 5 статті 328
ЦПКУ, не є рішеннями суду касаційної
інстанції та направити зазначені
касаційні скарги до ВССУ для прийняття
до провадження та ухвалення рішень по
ним повноваженим судом касаційної
інстанції, наступні звернення:
касаційна скарга від 26 лютого 2013 року
(ухвала від 20 травня 2013 року по справі №
6-9593ск13); касаційна скарга від
01 листопада 2013 року (ухвала
від 06 листопада 2013 року по справі №
6-46638ск13); уточнена касаційна скарга від
18 листопада 2013 року (ухвала від 27
листопада 2013 року по справі № 6-39414ск13);
уточнена касаційна скарга від 21
листопада 2013 року (ухвала від 26
листопада 2013 року по справі № 6-4835ск13);
уточнена касаційна скарга від
11 грудня 2013 року (ухвала від 16
грудня 2013 року по справі № 6-53291ск13);
уточнена касаційна скарга від 18
листопада 2013 року (ухвала від 16 жовтня
2013 року по справі № 6-14100зп13);
уточнена касаційна скарга від 18 грудня
2013 року (ухвала від 23
грудня 2013 року по справі № 6-54644ск13);
касаційна скарга від 11 грудня 2013 року
(ухвала від 16 грудня 2013 року по справі №
6-38632ск13); касаційна скарга від
21 жовтня 2013 року (ухвала від 27
листопада 2013 року по справі № 6-44704ск13);

- стягнути на користь позивача з Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ завдану матеріальну шкоду в сумі
98710,68 грн.;

- стягнути на користь позивача з Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ сплачений судовий збір в сумі 107,30
грн.;

- стягнути на користь позивача з Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ завдану моральну шкоду у розмірі
500000,00 грн.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи немає підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно -
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною третьою статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що відповідачем в
адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

За змістом вказаних статей справою
адміністративної юрисдикції може бути
переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який
виник між двома або більше визначеними
суб'єктами стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних
правовідносинах, у яких хоча б одним
суб'єктом виступає законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів,
водночас на цих суб'єктів покладено
обов'язок виконувати вимоги та приписи.
При цьому необхідною ознакою суб'єкта
владних повноважень є здійснення ним
управлінських функцій саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Відтак, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору, що підлягає
розгляду судом в порядку
адміністративного судочинства, є
підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому -
суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного
Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа
за конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців третього, четвертого,
п'ятого статті 248-3 Цивільного
процесуального кодексу України та за
конституційними зверненнями громадян
щодо офіційного тлумачення положення
абзацу четвертого статті 248-3
Цивільного процесуального кодексу
України (справа щодо конституційності
статті 248-3 ЦПК України) визначено, що
відповідно до частини першої статті 124
Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
При здійсненні правосуддя судді
незалежні і підкоряються лише закону
(частина перша статті 129 Конституції
України). Виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Таким чином, судді під час розгляду
ними цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, оскільки не здійснюють
владні управлінські функції, а тому не
можуть бути відповідачами у справах
про оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

За положеннями ч. 3 ст.1 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
7 липня 2010 року N 2453-VI судочинство
здійснюється Конституційним Судом
України та судами загальної
юрисдикції. Суди загальної юрисдикції
спеціалізуються на розгляді цивільних,
кримінальних, господарських,
адміністративних справ, а також справ
про адміністративні правопорушення
(частина 1 ст. 18 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів").

Законність процесуальних актів і дій
(бездіяльності) суду, вчинених при
розгляді конкретної справи, не може
перевірятися за межами передбаченого
законом процесуального контролю.
Намагання зробити це в конкретній
справі шляхом подання окремого позову
проти суду чи судді є протиправним
втручанням у здійснення правосуддя і
посягання на процесуальну
незалежність.

Судом встановлено, що позивач не
погоджується із ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 травня 2013 року по
справі № 6-9593ск13, від 06 листопада 2013
року по справі № 6-46638ск13,
від 27 листопада 2013 року по справі №
6-39414ск13, від 26 листопада 2013 року по
справі № 6-4835ск13, від 16 грудня 2013 року по
справі № 6-53291ск13, від 16 жовтня
2013 року по справі № 6-14100зп13, від 23
грудня 2013 року по справі
№ 6-54644ск13, від 16 грудня 2013 року по
справі № 6-38632ск13, від
27 листопада 2013 року по справі №
6-44704ск13 про відмову у відкритті
касаційних проваджень за касаційними
скаргами ОСОБА_1 від 26
лютого 2013 року, від 01 листопада 2013 року,
від 11 грудня 2013 року, від
21 жовтня 2013 року та за уточненими
касаційними скаргами від 18 листопада
2013 року, від 21 листопада 2013 року, від 11
грудня 2013 року, 18 листопада 2013 року, від
18 грудня 2013 року.

В обґрунтування позову зазначає, що
вищезазначені ухвали постановлено
всупереч вимогам частини 5 статті 328
ЦПКУ, тому вони не є рішеннями суду
касаційної інстанції та підлягають
направленню до ВССУ для прийняття до
провадження та ухвалення рішень по ним
повноваженим судом касаційної
інстанції.

З наведеного вбачається, що позивач
оскаржує процесуальні дії Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які пов'язані з розглядом
конкретних справ.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 12.06.2009
року у розумінні положень ч.1 ст. 2, п.1,7 і
9 ст. 3, ст. 17, частини третьої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

За таких обставин, враховуючи те, що
ОСОБА_1 оскаржує дії відповідача,
вчинені ним при розгляді конкретних
справ, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання вищезазначених ухвал такими,
що не відповідають вимогам частини 5
статті 328 ЦПКУ, не є рішеннями суду
касаційної інстанції та направити
зазначені касаційні скарги до ВССУ для
прийняття до провадження та ухвалення
рішень по ним повноваженим судом
касаційної інстанції не підлягають
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, оскільки оскаржувані
рішення не пов'язані зі здійсненням
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
тому даний спір не є публічно-правовим
і не підпадає під визначення справи
адміністративної юрисдикції.

Також, суд роз'яснює, що розгляд такої
справи не відноситься до юрисдикції
судів, оскільки судді та суди не можуть
бути відповідачами у справах про
оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року № 2а-17636/11/2670.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі
в частині вимог про визнання, що ухвали
суддів - доповідачів ВССУ, якими
оголошено зазначені касаційні скарги
«необґрунтованими», постановлено
всупереч вимогам частини 5 статті 328
ЦПКУ, не є рішеннями суду касаційної
інстанції та направити зазначені
касаційні скарги до ВССУ для прийняття
до провадження та ухвалення рішень по
ним повноваженим судом касаційної
інстанції, наступні звернення:
касаційна скарга від 26 лютого 2013 року
(ухвала від 20 травня 2013 року по справі №
6-9593ск13); касаційна скарга від 01
листопада 2013 року (ухвала від 06
листопада 2013 року по справі №
6-46638ск13); уточнена касаційна скарга від
18 листопада 2013 року (ухвала від
27 листопада 2013 року по справі №
6-39414ск13); уточнена касаційна скарга від
21 листопада 2013 року (ухвала
від 26 листопада 2013 року по справі №
6-4835ск13); уточнена касаційна скарга від
11 грудня 2013 року (ухвала від 16 грудня 2013
року по справі № 6-53291ск13); уточнена
касаційна скарга від 18 листопада 2013
року (ухвала від 16 жовтня 2013
року по справі № 6-14100зп13); уточнена
касаційна скарга від 18
грудня 2013 року (ухвала від 23 грудня 2013
року по справі № 6-54644ск13); касаційна
скарга від 11 грудня 2013 року (ухвала від
16 грудня 2013 року по справі № 6-38632ск13);
касаційна скарга від 21 жовтня 2013 року
(ухвала від 27 листопада 2013 року по
справі № 6-44704ск13); визнання
незаконними актів та дій Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та його суддів.

2. Ухвалу про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
разом з позовною заявою та доданими до
неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку
та строки, встановлені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник