Справа № 802/4228/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4228/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дончика В.В.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Білоуса О.В. Залімського І. Г.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представників позивача - Слободянюк
Т.П., Якимчук В.І., Лубковського В.В.;

представника відповідача - Лістафорова
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів України у Вінницькій
області, Крижопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів України У Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства "Ямпільський
приладобудівний завод" до
Крижопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів України У Вінницькій області
(далі - відповідач 1),
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів України у Вінницькій
області (далі - відповідач 2) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду
адміністративний позов задоволено:
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення №
від 24 квітня 2013 року, № 000041502 від 29
травня 2013 року, № 000061502 від 23 вересня 2013
року.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача 2 доводи апеляційної
скарги підтримав.

Представники позивача підтримали
надані заперечення проти апеляційних
скарг.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем 1 здійснено перевірку
достовірності нарахування позивачем
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку за січень, лютий та березень 2013
року. В період з 28.03.2013 року по 10.04.2013
року перевіркою встановлено, що в
порушення п. 102.5 ст. 102, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
ПК України позивачем не підтверджено
відображений у декларації за січень 2013
року залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації), у розмірі
262198,00 грн., в тому числі за січень 2010
року 30248,00 грн. та з рахуванням
матеріалів попередніх проведених
перевірок в сумі 231950,00 грн., про що 11.04.2013
року складено акт №504/1500/14309729. За
наслідками акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"В4" № від 24.04.2013 року, яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 30248,00 грн. .

В період з 30.04.2013 року по 16.05.2013 року
перевіркою встановлено, що в порушення
п. 102.5 ст. 102, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України
позивачем не підтверджено
відображений у декларації за лютий 2013
року залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації), у розмірі
289221,00 грн., в тому числі за лютий 2010 року
на суму 27023,00 грн. та з рахуванням
матеріалів попередніх проведених
перевірок в сумі 262198,00 грн., про що 17.05.2013
року складено акт №774/1500/14309729. За
наслідками перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"В4" № від 29.05.2013 року, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 27023,00 грн. Не
погодившись із вищезазначеним
податковим повідомленням-рішенням
позивач оскаржив його в
адміністративному порядку, проте
останнє залишено без розгляду.

В період з 24.05.2013 року по 05.06.2013 року
перевіркою встановлено, що в порушення
п. 102.5 ст. 102, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України
позивачем не підтверджено
відображений у декларації за березень
2013 року залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації), у розмірі
300754,00 грн., в тому числі за березень 2010
року на суму 11533,00 грн. та з рахуванням
матеріалів попередніх проведених
перевірок в сумі 289221,00 грн., про що 07.06.2013
року складено акт №882/1500/14309729. За
наслідками перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"В4" № від 20.06.2013 року, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 11533,00 грн.. Не
погодившись з таким рішенням
товариство оскаржило його в
адміністративному порядку. За
результатами розгляду Рішенням ГУ
Міндоходів у Вінницькій області від
30.07.2013 року №3493/10/10-02-11 податкове
повідомлення-рішення Крижопільскої
ОДПІ від 20.06.2013 року скасовано в частині
зменшення розміру від'ємного значення
суми ПДВ на 5591,00 грн., а в іншій частині -
залишено без змін. На підставі рішення
ГУ Міндоходів у Вінницькій області від
30.07.2013 року відповідачем 2 прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 23.09.2013 року, яким зменшено від'ємне
значення суми ПДВ у розмірі 5942,00 грн..

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не довів правомірності
прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції в актах перевірки податковим
органом встановлено порушення вимог п.
102.5 ст. 102, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України.
Посилаючись на положення п. 102.5 ст. 102 ПК
України, податковий орган зазначає, що
право на зарахування від'ємного
значення податкових зобов'язань у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
у наступних податкових періодах
обмежується 1095 днями, а отже позивачем
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації), термін
виникнення яких становить понад 1095
днів.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що посилання
податкового органу про порушення
позивачем пункту 102.5 ст. 102 та п. 200.3, п.
200.4 ст. 200 ПК України в актах перевірок,
не відповідає нормам податкового
законодавства.

Згідно зі ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до Кодексу), а
в разі відсутності податкового боргу
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.5 ст. 200 ПК України
передбачено обмеження права на
отримання бюджетного відшкодування.
Так, зокрема, не мають права на
отримання бюджетного відшкодування
особи, які: були зареєстровані як
платники цього податку менш ніж за 12
календарних місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява на
бюджетне відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Пунктом 102.5 ст. 102 ПК України
передбачено, що заяви про повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
або про їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати
або отримання права на таке
відшкодування.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
статті 200 Кодексу, має від'ємне
значення, то: бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг) або до
Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до пункту 200.5 статті 200
Кодексу не мають права на отримання
бюджетного відшкодування, зокрема,
особи, які мали обсяги оподатковуваних
операцій за останні 12 календарних
місяців менші, ніж заявлена сума
бюджетного відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів). Згідно
із підпунктом 4.6.6 пункту 4.6 розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 25.01.2011 року №41, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 16.02.2011 року за №197/18935, залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Зміст наведених норм дає підстави для
висновку, що платник податку, який не
мав права на бюджетне відшкодування
через відсутність оподатковуваних
поставок, має право в рядку 24
податкової декларації з ПДВ
відображати залишок від'ємного
значення податку, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду та з
дати виникнення якого минуло 1095 днів,
до повного його погашення.

Відтак суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, про правомірність
відображення у податковій декларації з
ПДВ залишку від'ємного значення
податку, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду та з дати
виникнення якого минуло 1095 днів, що
було здійснено позивачем у періодах,
які були предметом перевірки.

Посилання податкового органу на те, що
право на зарахування від'ємного
значення податкового зобов'язання у
зменшення податкових зобов'язань з
податку у наступних податкових
періодах обмежується 1095 днями,
обрахованими з наступного дня за днем
отримання права на відшкодування сум
ПДВ, колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки п. 102.5 ст. 102 ПК
України не встановлює строків протягом
яких здійснюються зарахування
належної платнику податків суми
бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з цього податку
наступних податкових періодів.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд І інстанції правильно
застосував положення ч. 1 ст. 94 КАС
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів України
у Вінницькій області, Крижопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів України
У Вінницькій області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
28 січня 2014 року .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Білоус О.В.

Залімський І. Г.