Справа № 808/1608/13-а
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року ( 10 год. 25 хв.)Справа №
808/1608/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Максименко Л.Я., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, с. Гюнівка

до: Великобілозерської районної
державної адміністрації, с. Велика
Білозерка

треті особи: ОСОБА_2, с. Гюнівка

Відділ Держземагенства у м.
Енергодарі, м. Енергодар

про: визнання незаконним та скасування
розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із
адміністративним позовом до
Великобілозерської районної державної
адміністрації (далі - відповідач), треті
особи, які не заявляють самостійні
вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 та
Відділ Держземагенства у м.
Енергодарі, в якому позивач просить суд
визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови
Великобілозерської районної державної
адміністрації № 105 від 24.03.2003 «Про
передачу земельних часток (паїв) у
власність власникам ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська», в частині надання
земельної ділянки ОСОБА_2.

В обґрунтування позову посилається на
те, що після розпаювання земель
сільськогосподарського підприємства
на підставі рішення № 4 Гюнівської
сільської ради від 19.07.2000 позивачем був
отриманий державний акт серії І-ЗП №
057462 від 05.10.2001 на право приватної
власності на земельну ділянку
загальною площею 14,08 га. для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Проте, розпорядженням
голови районної держаної
адміністрації № 105 від 24.03.2003 надано
право власності гр. ОСОБА_2 на земельну
ділянку, що належить позивачу. З огляду
на це, позивач вважає, що оскаржуваним
розпорядженням порушено його права як
землевласника.

В судове засідання 17.12.2013 представник
позивача не прибув, подав через
канцелярію суду заяву (вх. № 49525) про
розгляд справи за його відсутності. На
позовних вимогах наполягає.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях від 27.03.2013 вих. № 05-24/0401
посилається на те, що до позовної заяви
не додано жодного офіційного
документу, який підтверджує факт того,
що в межі земельної ділянки, наданої гр.
ОСОБА_2, входить земельна ділянка
площею 6,27 га, яка належить гр. ОСОБА_1
Позивачем не надано також технічну
документацію, згідно якої було б
зрозуміло місце знаходження земельної
ділянки та відсутні підтвердження
того, що земельна ділянка гр. ОСОБА_1
розміром 6,27 га. межує з земельною
ділянкою гр. ОСОБА_2 Зазначає, що
оскаржуване розпорядження прийнято
згідно Земельного кодексу України,
Указу Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність,
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» та Методичних
рекомендацій щодо порядку передачі
земельної ділянки частки (паю) в натурі
із земель колективної власності членам
колективних сільськогосподарських
підприємств і організацій. На підставі
викладеного, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, клопотанням від
17.12.2013 вх. № 49527 просить суд розглянути
справу за його відсутності.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
представника не направив. Про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відділ Держземагенства у м. Енергодарі
Запорізької області уповноваженого
представника в судове засідання також
не направив, клопотанням від 16.12.2013 вх.
№ 49433 просить суд розглянути справу за
його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які

беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки, в судове засідання
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, суд вирішив розглянути справу
в порядку письмового провадження, за
наявними у справі документами.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

З метою забезпечення реалізації
невідкладних заходів щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва
виданий Указ Президента України «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08.08.1995, згідно з
яким паювання земель передбачає
визначення розміру земельної частки
(паю) у колективній власності на землю
кожного члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства без виділення земельних
ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають
члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю. При паюванні
вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) всіх членів підприємства,
кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до п. 16.Перехідних положень
Земельного кодексу України громадянам
- власникам земельних часток (паїв) за
їх бажанням виділяються в натурі (на
місцевості) земельні ділянки з видачею
державних актів на право власності на
землю.

Згідно з п. 1.2 - 1.5 Методичних
рекомендацій щодо порядку передачі
земельної частки (паю) в натурі із
земель колективної власності членам
колективних сільськогосподарських
підприємств і організацій,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства сільського
господарства і продовольства України,
Української академії аграрних наук
від 04.06.1996 р. N 47/172/48 (були чинні на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Методичні
рекомендації) передача в натурі
земельної частки (паю) провадиться
громадянину, який має сертифікат на
право на земельну частку (пай), згідно з
його заявою. Передача в натурі
земельної частки (паю) громадянину
здійснюється після складання «Схеми
поділу земель колективної власності на
земельні частки (паї)» (далі - Схеми).
Складання Схем проводиться
землевпорядними та іншими
організаціями, що мають на це дозвіл
(ліцензію). Схеми складаються за участю
керівників і спеціалістів колективних
сільськогосподарських підприємств
(організацій), сільськогосподарських
кооперативів, сільськогосподарських
акціонерних товариств, у тому числі
створених на базі радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств (далі - підприємств),
затверджуються загальними зборами
(зборами уповноважених) членів цих
підприємств і організацій та
погоджуються районними (міськими)
державними адміністраціями
(виконавчими комітетами міських Рад).

Пунктом 3.5 Методичних рекомендацій
визначено, що встановлення і
закріплення меж земельної ділянки в
натурі провадиться за участю
громадянина, якому передається
земельна ділянка, та представника від
підприємства, а також власників землі і
землекористувачів суміжних ділянок.

Відповідно до п. 3.7 - 3.9 Методичних
рекомендацій, при встановленні в
натурі зовнішніх меж земельної ділянки
виконується прив'язка їх до пунктів
державної геодезичної мережі, інших
координованих знаків і об'єктів,
вимірюються кути поворотних точок і
міри ліній між ними, вираховуються
координати поворотних точок. Після
визначення меж в натурі складається
акт передачі земельної ділянки із
земель колективної власності у
власність громадянину за формою,
наведеною в додатку № 4. Технічна
документація щодо передачі земельної
частки (паю) в натурі оформляється в
трьох примірниках в обсязі відповідно
переліку, що наведений в додатку № 5.
Перший примірник видається власнику
земельної ділянки, другий з журналом
геодезичних вимірювань - зберігається
в районному (міському) відділі
земельних ресурсів, третій -
залишається у землевпорядній або іншій
організації, що виконує ці роботи.
Вказана технічна документація є
підставою для прийняття рішення
місцевою радою про видачу державного
акта на право приватної власності на
землю, з визначенням цільового
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції
чинній на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження)
визначено, що до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

24.03.2003 розпорядженням голови
Великобілозерської районної державної
адміністрації № 105 виділено в натурі
(на місцевості) і безоплатно передано у
власність земельні ділянки у розмірі
земельних часток (паїв) для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва громадянам України -
власникам сертифікатів на право на
земельну частку (пай) із земель
реформованого ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська» Гюнівської сільської ради,
відповідно до поданих заяв, у контурах
згідно додатки до Схеми по контурного
розподілу земель колективної
власності ВАТ «Агрофірма «Гюнівська»
на земельні частки (паї).

Проект розпорядження вносився на
розгляд відповідача в.о. начальника
Великобілозерського відділу земельних
ресурсів О.Ф. Кириленко та не мав
зауважень з приводу неможливості
виділення землі у зв'язку із раніше
виділеними земельними частками (паями),
що підтверджується аркушем погодження.

Додатком до розпорядження затверджено
список громадян, яким надаються
земельні ділянки у приватну власність
із земель колективної власності ВАТ
«Агрофірма «Гюнівська» у розмірі
земельної частки (паю) в кількості 346
чоловік, зокрема, ОСОБА_2

ТОВ «Контур» була розроблена технічна
документація зі складання державних
актів на право приватної власності на
землю.

ОСОБА_2 отримав державний акт на право
приватної власності серії ЗП
№ 015183 на земельну ділянку кадастровий
номер 0:04:005:001 площею 13,17 га, яка
внесена до автоматизованої бази
державного земельного кадастру.

Судом оглянуто та досліджено збірний
кадастровий план земель с. Гюнівка
Великобілозерського району
Запорізької області, а також
експлікацію відведених земель та
встановлено, що земельна ділянка,
передана гр. ОСОБА_2 згідно
оспорюваного розпорядження
кадастровий номер 0:04:005:001 площею
13,17 га має визначені координати та
межує із земельною ділянкою гр. ОСОБА_4
та землями загального користування.

Тобто, порядок прийняття відповідачем
розпорядження та його подальша
реалізація проведені з дотриманням
вимог Земельного кодексу України,
Указу Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 та
Методичних рекомендацій щодо порядку
передачі земельної частки (паю) в
натурі із земель колективної власності
членам колективних
сільськогосподарських підприємств і
організацій.

В свою чергу позивач вважає, що при
прийняті розпорядження № 105 від 24.03.2003
було передано ОСОБА_2 земельну ділянку
(її частину), яка належить на праві
приватної власності позивачу - ОСОБА_1

З урахуванням наявних та досліджених
доказів суд дійшов висновку про
безпідставність доводів позивача з
огляду на наступне.

Так, 07.09.2000 рішенням Гюнівської
сільської ради Великобілозерського
району Запорізької області №? 1
вилучено із земель ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська» земельну ділянку
загальною площею 199,66 га., в т.ч. ріллі
199,66 га для її подальшого поділу на
земельні частки (паї); згідно схеми
поділу земель колективної власності
ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» на земельні
частки (паї), передано безоплатно у
приватну власність для
сільськогосподарського використання
земельні ділянки членам ВАТ, які
виявили бажання вийти із ВАТ
«Агрофірма «Гюнівська» (додаток №? 1).

Додатком 1 затверджено Список громадян,
яким передано безоплатно у приватну
власність земельну частку (пай) серед
яких п. 5 ОСОБА_1 -15,63 га.

Як зазначено у вступній частині
рішення останнє приймалось з
урахуванням погодження загальних
зборів членів ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська» щодо передачі земельних
часток (паїв) в натурі, а саме витягу з
протоколу засідання.

Судом було вжито заходів щодо
витребування у Гюнівської сільської
ради та архівного відділу
Великобілозерської
райдержадміністрації протоколу
загальних зборів ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська» щодо передачі земельних
часток (паїв) в натурі і схеми поділу
земель колективної власності ВАТ
«Агрофірма «Гюнівська» на земельні
частки (паї), однак були отримані
відповіді щодо відсутності таких
документів.

05.10.2001 позивачем отримано державний акт
на право приватної власності на землю
серії І-ЗП № 057462. В державному акті
зображено план зовнішніх меж земельних
ділянок - ділянки НОМЕР_1 площею 7,81 га та
ділянки НОМЕР_2 площею 6,27 га. При цьому
зазначено, що земельна ділянка НОМЕР_1
межує із землевласником ОСОБА_5 та
землями спільно-суміжної власності, а
земельна ділянка НОМЕР_2 межує із
землями спільно-суміжної власності.

Представник позивача у судових
засіданнях пояснив, що вказані
земельні ділянки розташовані в різних
контурах, але по ділянці НОМЕР_1
оскаржуване розпорядження права не
порушує.

Вказує, що при передачі землі третій
особі - ОСОБА_2 відповідачем було
передано частину земельної ділянки
НОМЕР_2, що належить на праві приватної
власності гр. ОСОБА_1

З метою з'ясування питання чи дійсно
спірні земельні ділянки позивача та
третьої особи перетинаються судом
вживались заходи щодо витребування
ухвалами від 15.04.2013, 20.05.2013, 17.06.2013,
22.07.2013,15.08.2013 та 23.10.2013 технічної
документації на земельну ділянку, яка
виділялась позивачу.

Однак, судом були отримані відповіді
Великобілозерської районної державної
адміністрації від 05.07.2013 № 1278/03-07, ДП
«Запорізький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» від
02.08.2013 № 1115 та ТОВ «Козацькі землі ЛТД»
від 09.09.2013 вих. № 60 про те, що технічна
документація на земельну ділянку гр.
ОСОБА_1 за рішенням Гюнівської
сільської ради Великобілозерського
району Запорізької області НОМЕР_1 від
07.09.2000 не розроблялась та відповідно у
вказаних організаціях відсутня.

Відсутня технічна документація на
земельну ділянку і у самого позивача.

Тобто, при передачі земельної ділянки
гр.. ОСОБА_1 згідно рішення Гюнівської
сільської ради Великобілозерського
району Запорізької області від 07.09.2000 і
видачі їй державного акту на право
приватної власності на землю серії І-ЗП
№ 057462 від 05.10.2001 не було дотримано вимог
Методичних рекомендацій щодо порядку
передачі земельної частки (паю) в
натурі із земель колективної власності
членам колективних
сільськогосподарських підприємств і
організацій в частині розробки
технічної документації на земельну
ділянку та встановлення її меж в
натурі.

Отже, за відсутності технічної
документації на земельну ділянку,
право власності на яку посвідчується
державним актом серії І-ЗП № 057462 суд
по-перше, не може встановити її місце
розташування у просторі (в якому
контурі знаходиться вказана земельна
ділянка), по-друге, відсутня можливість
здійснити співставлення меж земельної
ділянки позивача та третьої особи
задля встановлення можливого їх
накладення.

В обґрунтування заявленого
адміністративного позову гр. ОСОБА_1
посилається на лист Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області від 06.04.2011 № 08-02-С105/1354 та лист
Кам`янсько-Дніпровської міжрайонної
прокуратури від 04.01.2012 № 8-12.

Так, у листі Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області від
06.04.2011 № 08-02-С105/1354 зазначено, що «…на
сьогоднішній день з'ясовано, що гр.
ОСОБА_2 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку, в межі
якої увійшла земельна ділянка площею
6,27 га, яка належить Вам на праві
приватної власності. Таким чином, на
земельну ділянку, яка перебуває у Вашій
власності, оформлено право власності
за гр. ОСОБА_2».

Однак, у вказаному листі не зазначено
про те, на підставі яких саме
документів, перший заступник
начальника Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області
ОСОБА_6 дійшла такого висновку.

Більш того, листом від 05.07.2013 вих. №
1278/03-07 відділ Держземагенства у м.
Енергодарі Запорізької області
повідомив суду наступне «…по мотивам
публічної кадастрової карти біля
земельної ділянки ОСОБА_2 дійсно є
вільна земельна ділянка площею 4,3786 з
подібними графічними матеріалами, яка
належить гр. ОСОБА_1 Нехватка площі
земельної ділянки 1,89 га гр.. ОСОБА_1 не
можливо вважати на земельній ділянці
ОСОБА_2 по причині того, що немає чітких
координат земельних ділянок на
державному акті або на пред'явленій
технічній документації».

Також, суд не приймає до уваги
посилання позивача на лист
Кам`янсько-Дніпровської міжрайонної
прокуратури від 04.01.2012 № 8-12, оскільки
останній містить в собі попередні
відповіді надані гр. ОСОБА_1 Головним
управлінням Держкомзему у Запорізькій
області та Великобілозерської РДА від
10.05.2011 та по суті не висвітлює питання
співпадіння земельних ділянок.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що при прийняті
оскаржуваного розпорядження
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України та з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано.

Докази того, що розпорядженням
голови Великобілозерської районної
державної адміністрації № 105 від 24.03.2003
«Про передачу земельних часток (паїв) у
власність власникам ВАТ «Агрофірма
«Гюнівська», в частині надання
земельної ділянки ОСОБА_2 порушуються
права та свободи гр. ОСОБА_1 - відсутні.

Тому, у задоволенні
адміністративного позову гр. ОСОБА_1
слід відмовити повністю.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Великобілозерської
районної державної адміністрації,
треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_2 та Відділ
Держземагенства у м. Енергодарі про
визнання незаконним та скасування
розпорядження, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я.
Максименко