Справа № 805/16886/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
справа №805/16886/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.

За участі представника позивача Фісун
В.В. (на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ясинуватської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
24 грудня 2013 року у справі № 805/16886/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорожно-будівельна
компанія "Україна" до Ясинуватської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 23 вересня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до Ясинуватської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, в якому
просив скасувати податкове
повідомлення - рішення
№ від 23 вересня 2013 року на
підставі якого збільшено грошове
зобов'язання платника податку за
платежем податок на прибуток
підприємств на загальну суму 25543,00 грн.
(а.с. 3-5).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня
2013 року позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дорожно-будівельна компанія
«Україна» задоволені, скасовано
податкове повідомлення - рішення
Ясинуватської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № від 23 вересня 2013 року
(а.с. 74-77).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 79-83).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що відповідно п.39.1.
ст. 39 Податкового Кодексу України
доведено, що ціна 146 доларів США (1166,98
грн. згідно курсу НБУ) за методом ціни
перепродажу, відповідно п. 39.5. ст. 39
Податкового Кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та
доповненнями, є звичайною ціною, за
якою необхідно оподатковувати
господарські операції за контрактом
між ТОВ «ДБК «Україна» з компанією «BTG
CONTRACTS LIMITED» (Нова Зеландія).

Апелянт вказує на те, що на порушення
п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134. п.п.153.2.1, п.п.153.2.3 п.153.2
ст.153 Податкового Кодексу України ТОВ
«ДБК «Україна» було відображено
реалізацію коксового дріб'язку у
Декларації по цінам, що є нижчими за
звичайну ціну, в результаті чого
занижено доходи по рядку 02 Декларації
«дохід від операційної діяльності
(дохід від реалізації товарів (робіт,
послуг)» на суму 97312 грн., у тому числі:
за 3 кв. 2012 року у сумі 57821 грн.; за 4 кв. 2012
року у сумі 39491 грн.

Тому, перевіркою встановлено порушення
п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134. п.п. 153.2.1. п.п.153.2.3 п.153.2
ст.153 Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено суму податку
на прибуток підприємств за контрактом
з компанією «BTG CONTRACTS LIMITED» (Нова
Зеландія).

В судове засідання представник
апелянта не прибув, належним чином
повідомлений про розгляд справи
(поштове повідомлення в матеріалах
справи).

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дорожно-будівельна
компанія «Україна» зареєстровано як
юридична особа та обліковується в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з 28
листопада 2003 року, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А00 № 294373 та
довідкою сектору статистики у місті
Авдіївці Донецької області АБ № 459808
від 05 жовтня 2012 року (а.с.7-8).

Позивач перебуває на податковому
обліку у Ясинуватській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області як платник податків
з 24 грудня 2003 року за № 253, про що
зазначено в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 12 вересня 2013 року №
51/22-1/32684192 (а.с.10).

Позивачем у 3 та 4 кварталі 2012 року
задекларовано доходів, що враховуються
при визначенні об'єкту оподаткування в
сумі 5336531,00 гривні. Дана обставина не є
спірною між сторонами та про це
зазначено в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 12 вересня 2013 року №
51/22-1/32684192 (а.с.12).

Актом про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки від 12
вересня 2013 року № 51/22-1/32684192 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток за
період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2012
року відповідачем встановлено, що
позивач занизив показники у рядку 02
декларації на прибуток підприємства в
сумі 97312,00 гривень, у тому числі: за 3
квартал 2012 року в сумі 57821,00 гривень та
за 4 квартал 2012 року в сумі 39491,00 гривень
(а.с. 12).

Перевіркою встановлено, що на
формування цих показників мало вплив
здійснення реалізації коксового
дріб'язку за контрактом з компанією
«ВТG CONTRACTS LIMITED» (Нова Зеландія) № 1 від 01
серпня 2012 року з додатками № 1 від 01
серпня 2012 року та № 2 від 05 жовтня 2012
року.

Тобто, відповідачем встановлено
заниження доходу позивача по певній
господарській операції з нерезидентом.

Як вказано у висновках акту перевірки,
позивачем порушено пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
ПК України.

За висновками акту документальної
позапланової невиїзної перевірки від 12
вересня 2013 року прийнято спірне
податкове повідомлення - рішення від 23
вересня 2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі 20435,00
гривень та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 5109,00 гривень
(а.с. 19).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем встановлено заниження
доходу позивача по певній
господарській операції з нерезидентом.

Як вказано у висновках акту перевірки,
позивачем порушено пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.
134 Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Порядок визначення доходів та їх склад
визначається статтею 135 Податкового
кодексу України. Так, згідно з п.135.2 ст.
135 Податкового кодексу України доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
серпня 2012 року між позивачем
(продавець) та компанією «ВТG CONTRACTS LIMITED»
(Нова Зеландія) (покупець) було укладено
контракт № 1, згідно якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
прийняти та сплатити коксовий
дріб'язок МК 1,2 на умовах DAF (кордон
Україна/Росія) згідно правил Інкотермс
2000 (а.с. 20-25). Одержувачем товару є ОАО
«ЭНЕРГОПРОМ - Новочеркасский
электродный завод», Росія, Ростовська
область, м. Новочеркаськ, залізнична
станція Локомотивстрой. Ціна за
поставлений товар визначається згідно
додатків та додаткових угод, що є
невід'ємними частинами.

01 серпня 2012 року між позивачем та
компанією «ВТG CONTRACTS LIMITED» (Нова
Зеландія) було укладено додаток № 1 до
зазначеного вище договору, згідно
якого позивач поставляє на адресу
вантажоотримувача - ОАО «ЭНЕРГОПРОМ -
Новочеркасский электродный завод» на
умовах DAF (кордон Україна/Росія) згідно
правил Інкотермс 2000 до станції
Успенська, РФ 300 тон коксового дріб'язку
за ціною 115,00 доларів США за тону, а
усього на суму 34500,00 доларів США (а.с. 26).

05 жовтня 2012 року між позивачем та
компанією «ВТG CONTRACTS LIMITED» (Нова
Зеландія) було укладено додаток № 2 до
договору від 01 серпня 2012 року № 1,
згідно якого позивач поставляє на
адресу вантажоотримувача - ОАО
«ЭНЕРГОПРОМ - Новочеркасский
электродный завод» на умовах DDU (кордон
Україна/Росія) згідно правил Інкотермс
2000 до станції Локомотивстрой, РФ 400 тон
коксового дріб'язку за ціною 115,00
доларів США за тону, а усього на суму
46000,00 доларів США (а.с. 27).

Господарська операція з постачання
позивачем коксового дріб'язку до
митного кордону Російської Федерації
не є спірною між сторонами та описана в
акті позапланової перевірки у вигляді
таблиці (а.с.13).

Позивачем здійснено три поставки
коксового дріб'язку на загальну суму
360995,45 гривень: 14 серпня 2012 року у
кількості 233,352 тони, 26 жовтня 2012 року у
кількості 40,092 тони, 31 жовтня 2012 року у
кількості 119,286 тон. Постачання не
заперечується сторонами та
підтверджується вантажними митними
деклараціями з відповідними датами
постачання.

При цьому, ціна за тону коксового
дріб'язку становила 115,00 доларів США або
919,195 гривень за курсом НБУ.

Спірним питанням даної справи є
встановлення звичайної ціни на
поставку позивачем коксового дріб'язку
на адресу нерезидента.

Відповідач вважає, що позивачем
порушено пп. 153.2.1 п. 153.2 ст. 153
Податкового кодексу України, у
редакції, що діяла на час спірних
правовідносин, відповідно якого, дохід,
отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Звичайна ціна на поставку позивачем
коксового дріб'язку на адресу
нерезидента відповідачем встановлена
згідно відповідей від 24 квітня 2013 року
№ 06-20/0189 дсп@ Міжрайонної інспекції ФНС
Росії по крупним платникам податків по
Ростовській області, від 20 травня 2013
року № 12-30/174 дсп@ Міжрегіональної
інспекції Федеральної податкової
служби з централізованої обробки даних
Міністерства фінансів Росії,
оборотно-сальдової відомості платежів
по постачальникам з 01 липня 2012 року по 31
грудня 2012 року.

Разом з цим, слід зазначити, що
відповідно до пп. 153.2.2 п. 153.2 ст. 153
Податкового кодексу України в
редакції, чинній на дату спірних
правовідносин, витрати, понесені
платником податку у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
пов'язаної особи, визначаються
виходячи з договірних цін, але не вищих
за звичайні ціни, що діяли на дату
такого придбання, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (роботи, послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Оскільки, позивач здійснював
постачання на умовах DAF - поставка до
кордону та DDU - поставка без сплати мита
(кордон Україна/Росія) згідно правил
Інкотермс 2000, тобто, за власний рахунок,
транспортні витрати також увійшли до
складу витрат позивача.

З зазначеного податківці дійшли
висновку, що нерезидент компанія «ВТG
CONTRACTS LIMITED» здійснив мінімальну суму
витрат, пов'язаних з доставкою вантажу,
тому ціна поставки є заниженою.

За приклад податковим органом
враховано інформацію, отриману від
податкових органів Російської
Федерації, а саме: контракт з компанією
«ВТG CONTRACTS LIMITED» від 09 лютого 2011 року №
11/03, згідно якого ОАО «ЭНЕРГОПРОМ -
Новочеркасский электродный завод» (РФ)
є вантажоотримувачем коксового
дріб'язку, де ціну вказано на рівні 146,00
доларів США (1166,98 гривень згідно курсу
НБУ).

На дату спірних правовідносин методи
визначення грошових зобов'язань і
застосування звичайних цін були
урегульовані статтею 39 Податкового
кодексу України.

Так, згідно п. 39.1 - 39.2 ст. 39 Податкового
кодексу України звичайна ціна на
товари (роботи, послуги) збігається з
договірною ціною, якщо інше не
встановлено цим Кодексом і не доведено
зворотне, в тому числі в результаті
неможливості визначення звичайної
ціни із застосуванням положень пунктів
39.3 - 39.4 цієї статті.

Звичайна ціна застосовується у разі
здійснення платником податків:

а) бартерних операцій;

б) операцій з пов'язаними особами;

в) операцій з платниками податків, що
застосовують спеціальні режими
оподаткування або інші ставки, ніж
основна ставка податку на прибуток, або
не є платником цього податку, крім
фізичних осіб, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності;

г) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Визначення звичайної ціни у випадках,
встановлених цим Кодексом,
здійснюється за одним з методів,
вказаних в цьому пункті.
Встановлюються такі методи визначення
звичайної ціни:

а) порівняльної неконтрольованої ціни
(аналогів продажу);

б) ціни перепродажу;

в) "витрати плюс";

г) розподілення прибутку;

ґ) чистого прибутку.

При визначенні звичайної ціни згідно з
методами, встановленими цим пунктом,
використовується інформація про ціни в
операціях між непов'язаними особам у
співставних умовах на відповідному
ринку товарів (робіт, послуг).

При цьому умови визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами істотно не впливає на
ціни, які отримуються в результаті
застосування методів, встановлених цим
пунктом.

Відповідно до вимог п. 39.15 ст. 39
Податкового кодексу України, у разі
відхилення договірних цін у
податковому обліку платника податків у
бік збільшення або зменшення від
звичайних цін менше ніж на 20 відсотків,
таке відхилення не може бути підставою
для визначення (нарахування)
податкового зобов'язання, коригування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування або інших показників
податкової звітності.

Визначені із застосуванням звичайних
цін база, об'єкт оподаткування та інші
показники податкового обліку
використовуються органами державної
податкової служби для проведення
розрахунку податкових зобов'язань,
коригування від'ємного значення
об'єкта оподаткування або інших
показників податкової звітності за
результатами проведення перевірки.

За результатами цієї перевірки
приймається відповідне податкове
повідомлення-рішення. У разі коли
платник податків розпочинає процедуру
оскарження цього податкового
повідомлення-рішення, або несплати
відповідної суми, визначеної в такому
податковому повідомленні-рішенні,
протягом строків, встановлених цим
Кодексом податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним. Керівник органу державної
податкової служби зобов'язаний
звернутися до суду з позовом про
нарахування та сплату податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності.

Зі змісту наведеної законодавчої норми
вбачається послідовний алгоритм дій
органу державної податкової служби з
визначення платникові податків
податкових зобов'язань із
застосуванням звичайних цін. Цей
алгоритм передбачає такі обов'язкові
етапи, як проведення перевірки та
винесення за її результатами окремого
податкового повідомлення-рішення, у
якому визначається сума грошових
зобов'язань внаслідок використання
звичайних цін.

У разі оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення
платником податків або несплати
визначеної в ньому суми таке
повідомлення-рішення вважається
відкликаним. І лише після цього
керівник органу державної податкової
служби звертається з позовом до
платника податків про зобов'язання
нарахування та сплату податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності.

Виходячи з викладеного, звернення
керівника органу державної податкової
служби з наведеним позовом є
завершенням законодавчо встановленої
послідовності дій податкового органу
із застосування звичайних цін. При
цьому обов'язковою передумовою для
звернення із розглядуваним позовом є
відкликання податкового
повідомлення-рішення, винесеного
податковим органом на підставі пункту
39.15 статті 39 Податкового кодексу
України.

Таким чином, право органів державної
податкової служби, визначене
підпунктом 20.1.38 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України, може бути
реалізоване виключно як завершальний
етап загальної процедури з визначення
платникові податків податкового
зобов'язання із застосуванням
звичайних цін і лише в разі відкликання
податкового повідомлення-рішення,
винесеного в порядку пункту 39.15 статті
39 Податкового кодексу України.

Отже, норма пп. 20.1.38 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України надає
органу державної податкової служби
право звертатися з позовом до платника
податків щодо нарахування та сплати
податкових зобов'язань, коригування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування або інших показників
податкової звітності у результаті
застосування звичайних цін.

Крім того, Законом України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України щодо трансфертного
ціноутворення» від 04 липня 2013 року №
408-VІІ статтю 39 викладено в новій
редакції, а підпунктами 39.5.2.22 та 39.5.2.23
пункту 39.5 статті 39 ПК України
встановлено, що прийняття податкового
повідомлення-рішення за результатами
перевірки контрольованої операції
здійснюється у порядку, передбаченому
статтею 86 цього Кодексу, а оскарження
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих за результатами перевірки
контрольованої операції, здійснюється
відповідно до статті 56 цього Кодексу.

Судова колегія звертає увагу, що Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
трансфертного ціноутворення» набрав
чинності з 01 вересня 2013 року, тобто, до
дати прийняття спірного податкового
повідомлення - рішення.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
податковий орган при прийнятті
спірного податкового повідомлення -
рішення від 23 вересня 2013 року № ,
користувався нормою права у редакції,
що втратила чинність, діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тому податкове
повідомлення - рішення від 23 вересня 2013
року № є неправомірним та таким,
що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції. В
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ясинуватської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня
2013 року у справі № 805/16886/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня
2013 року у справі № 805/16886/13-а - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 31 січня 2014
року

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв