Справа № 820/12384/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р.Справа № 820/12384/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізоване
будівництво сигналізації,
централізації та блокування на
залізничному транспорті" на ухвалу
Харківського окружного
адміністративного суду від 06.12.2013р.
по справі № 820/12384/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізоване
будівництво сигналізації,
централізації та блокування на
залізничному транспорті"

до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України

про визнання дій незаконними та
скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізоване
будівництво сигналізації,
централізації та блокування на
залізничному транспорті" звернувся до
суду з позовом до Державної
архітектурно-будівельної Інспекції
України, в якому просив визнати
незаконними дії Державної
архітектурно-будівельної Інспекції
України та скасувати наказ від 08.11.13
року № 39-Л про анулювання ліцензії
серії АВ №614385 на проведення
господарської діяльності у
будівництві, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури, виданої
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 17 лютого 2012 року.

Крім того, позивач, в порядку
забезпечення позову просив зупинити
дію наказу Державної
архітектурно-будівельної Інспекції
України від 08.11.2013 року № 39-Л до
розгляду адміністративного позову.

06 грудня 2013 року ухвалою Харківського
окружного адміністративного суду
відмовлено представнику позивача у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спеціалізоване будівництво
сигналізації, централізації та
блокування на залізничному транспорті"
до Державної архітектурно-будівельної
Інспекції України про визнання дій
незаконними та скасування наказу
шляхом зупинення дії наказу від 08.11.13
№39-Л Держарбудівництва України до
розгляду адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з
вищезазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій, просив
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити клопотання про зупинення
наказу Державної
архітектурно-будівельної Інспекції
України від 08.11.13 року № 39-Л про
анулювання ліцензії серії АВ №614385 на
проведення господарської діяльності у
будівництві, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури, виданої
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 17 лютого 2012 року.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що набрання чинності
наказом від 08.11.2013р. №39-Л про анулювання
ліцензії серії АВ № 614385 на проведення
господарської діяльності у
будівництві, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури, виданої
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 17 лютого 2012 року призведе до
неможливості виконання робіт, зірве
виконання договірних зобов'язань перед
замовниками та позбавить заробітної
плати працівників, які сумлінно
виконують свою роботу. Інтереси ТОВ
«Спецбуд СЦБ» як виконавця робіт,
роботодавця та платника податків
будуть суттєво порушені, оскільки
очевидні ознаки протиправності наказу
та дій з боку відповідача.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено існування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам,
свободам, інтересам, а правова оцінка
дій відповідача підлягає встановленню
під час судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Інститут забезпечення
адміністративного позову
регламентовано ст.ст.117,118 КАС України,
які закріплюють підстави для вжиття
заходів забезпечення
адміністративного позову, а також
способи забезпечення позову в
адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з
гарантій виконання постанови
адміністративного суду і спрямовані на
забезпечення принципу обов'язковості
судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову
- це вжиття судом, у провадженні якого
знаходиться справа, до вирішення
адміністративної справи визначених
законом заходів щодо створення
можливості реального виконання у
майбутньому постанови суду, якщо її
буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС
України, суд за клопотанням позивача
або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову.

Підставою для вжиття заходів
забезпечення позову можуть стати такі
обставини:

1) існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та
інтересів позивача після набрання
законної сили рішенням в
адміністративній справі без вжиття
таких заходів;

3) необхідність докладання значних
зусиль та витрат для відновлення прав
позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять
небезпеку для застосування заходів
забезпечення позову всупереч цілям
цієї статті при формальному дотриманні
її вимог. Необґрунтоване вжиття таких
заходів може привести до правових
ускладнень, значно більших, ніж ті, яким
вдалося б запобігти, тому суд повинен у
кожному випадку, виходячи з конкретних
доказів, встановити, чи є хоча б одна з
названих обставин, і оцінити, чи не може
застосуванням заходів забезпечення
позову бути завдано ще більшої шкоди,
ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення
позову суд повинен навести мотиви, з
яких він дійшов висновку про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення у справі, а також
вказати, в чому будуть полягати дії,
направлені на відновлення прав
позивача, оцінити складність вчинення
цих дій, встановити, що витрати,
пов'язані з відновленням прав будуть
значними.

Тобто інститут забезпечення
адміністративного позову є однією з
гарантій захисту прав, свобод та
законних інтересів юридичних та
фізичних осіб - позивачів в
адміністративному процесі, механізмом,
який покликаний забезпечити реальне та
неухильне виконання судового рішення
прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного
позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремих
положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 "Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
та Постанови Пленуму Вищого
Адміністративного Суду України від
06.03.2008 року № 2 "Про практику
застосування адміністративним судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства під час
розгляду адміністративних справ", при
розгляді заяв про забезпечення позову
суд (суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2
від 06.03.2008 р. застосування судом таких
заходів забезпечення, які за змістом є
ухваленням рішення без розгляду справи
по суті, не відповідає меті
застосування правового інституту
забезпечення позову. Забезпеченням
позову у такий спосіб суди виходять за
межі підстав забезпечення позову, що є
неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути
вжиті лише в межах позовних вимог та
бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає
співвідношення негативних наслідків
від вжиття заходів забезпечення позову
з тими негативними наслідками, які
можуть настати в результаті невжиття
цих заходів, з урахуванням
відповідності права чи законного
інтересу, за захистом яких заявник
звертається до суду, майнових
наслідків заборони відповідачу
здійснювати певні дії. Заходи до
забезпечення позову можуть бути вжиті
судом лише в межах предмета позову та
не повинні порушувати прав осіб, що не є
учасниками даного судового процесу.
Суди не вправі вживати такі заходи до
забезпечення позову, які є фактично
рівнозначними задоволенню позовних
вимог.

Як було обґрунтовано встановлено судом
першої інстанції, позивачем у позовній
заяві та у клопотанні про забезпечення
позову не доведено очевидності ознак
протиправності наказу Державної
архітектурно-будівельної Інспекції
України від 08.11.13 року № 39-Л.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем оскаржується наказ
Державної архітектурно-будівельної
Інспекції України № 39-Л від 08.11.13 про
анулювання ліцензії на створення
об'єктів архітектури, тобто правовий
акт індивідуальної дії щодо здійснення
господарської діяльності у сфері
створення об'єктів архітектури,
зупинення дії такого наказу буде
виходом за межі підстав забезпечення
позову, які встановлено ч. 1 ст. 117 КАС
України та фактичним ухваленням
рішення без розгляду справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
а ні до суду першої інстанції, а ні до
суду апеляційної інстанції не надано
доказів які б підтверджували
твердження позивача про існування, без
вжиття заходів забезпечення позову,
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
інтересам позивача. Посилання на
порушення процедури прийняття
спірного рішення не доводить
очевидності небезпеки заподіяння
шкоди правам, свободам та інтересам
позивача до ухвалення рішення в
адміністративній справі.

Враховуючи наведене, доказів існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або того, що
захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких
заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, позивачем до суду не надано.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні заяви, оскільки вимога
позивача щодо забезпечення позову є
необґрунтованою.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спеціалізоване будівництво
сигналізації, централізації та
блокування на залізничному транспорті"
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 06.12.2013р. по
справі № 820/12384/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.