Справа № 823/1526/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Усенка В.Г., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Акціонерного
сільськогосподарського
риболовецько-промислового товариства
закритого типу «Вільшанка» до
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року позивач Акціонерне
сільськогосподарське
риболовецьке-промислове товариство
закритого типу «Вільшанка» звернулися
в суд з адміністративним позовом до
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року вимоги позивача задоволено
частково.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач 27.03.2013 року звернулися до
Державного кадастрового реєстратора
управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
Федосій Т.І. з заявою №ЗВ2013 про
внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного порядку, а саме:
визначення та присвоєння кадастрового
номера земельної ділянки, позначеної
як ділянка 2, переданої у постійне
користування згідно Державного акту
постійного користування серії 1-ЧР
№001924 площею 1066,6453 га. та надали
необхідні документи.

Рішенням №РВ-013 від 09.04.2013 року
відповідачем відмовлено у внесенні
вищезазначених відомостей (змін до них)
до Державного земельного кадастру, з
підстав: невідповідності поданих
документів вимогам, установленим
Законом «Про Державний земельний
кадастр» та Порядком ведення
Державного земельного кадастру, а саме:
відповідно до наданих документів
вказана ділянка не може бути віднесена
до категорії земель
сільськогосподарського призначення та
за цільовим призначенням до земель
іншого сільськогосподарського
призначення.

Зазначеним рішенням рекомендовано
доопрацювати матеріали в частині
зазначення категорії та цільового
призначення.

Відповідно до ст. 20 Земельного Кодексу
України зміна цільового призначення
земельних ділянок державної або
комунальної власності провадиться
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення
про затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачу цих ділянок у власність або
надання у користування відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень.

Згідно Державного Акту від 20.10.2001 року
на право постійного користування
землею серії 1-ЧР №001924, виданого
рішенням Черкаської районної Ради
народних депутатів від 16.05.2001 року № 16-6
вбачається, що зазначені земельні
ділянки надані позивачу у користування
для сільськогосподарського
використання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
землеустрій» цільове призначення
земельної ділянки - використання
земельної ділянки за призначенням,
визначеним на підставі документації із
землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 193 Земельного кодексу України
визначено поняття Державного
земельного кадастру як єдиної
державної системи
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Відповідно до п. 16 Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010 року №749
«Про затвердження Тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці» для визначення та
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, переданій у
власність (користування) без
проведення її державної реєстрації,
власник (користувач) такої ділянки або
уповноважена ним особа подає до
територіального органу
Держземагентства за місцезнаходженням
земельної ділянки заяву про державну
реєстрацію земельної ділянки та копії:
документа, що посвідчує особу, а для
уповноваженої особи також документа,
що посвідчує її повноваження;
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку; копію реєстраційного
номера облікової картки платника
податків (ідентифікаційного номера)
для фізичної особи або податкового
номера - для юридичної особи,
документів про внесення плати за
формування обмінного файлу, здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки, надання витягу з Поземельної
книги.

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюється державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

В апеляційній скарзі відповідачем не
наведено в чому полягає
невідповідність документів поданих
позивачем до заяви про внесення
відомостей відповідно до Порядку
ведення Державного земельного
кадастру та Закону України «Про
Державний земельний кадастр».

Задовольняючи частково вимоги
позивача, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що відмова
відповідача від внесення відомостей
(змін до них) до Державного земельного
порядку, а саме: визначення та
присвоєння кадастрового номера
земельної ділянки, позначеної як
ділянка 2, переданої у постійне
користування згідно Державного акту
постійного користування серії 1-ЧР
№001924 площею 1066,6453 га. прийнята в
супереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Твердження апелянта не ґрунтуються на
належній доказовій базі та правильному
трактуванні норм права.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми земельного законодавства
України, правову позицію з приводу яких
аргументовано виклав в мотивувальній
частині оскаржуваного апелянтом
рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
- залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
23.01.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Усенко В.Г.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Усенко В.Г.