Справа № 2а-3944/10/1970
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Справа №
15682/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Міністерства
економіки України (правонаступник-
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України) на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року у справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Тернопільській області до
Міністерства економіки України,
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - Головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області звернулося в
суд з позовом до відповідача -
Рахункової палати України в особі
Міжвідомчої комісії з питань державних
закупівель, в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
Комісії від 21 грудня 2007 року №01/32-280/рш,
яким встановлено порушення позивачем
процедури здійснення державних
закупівель.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2010
року проведено заміну первинних
відповідачів - Рахункової палати
України та Міжвідомчої комісії з
питань державних закупівель на
належних відповідачів
-Антимонопольний комітет України та
Міністерство економіки України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Міжвідомчої комісії з питань державних
закупівель від 21 грудня 2007 року
№01/32-280/рш.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Міністерство економіки України
оскаржило його в апеляційному порядку.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню, покликаючись на те, що
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки тому факту, що
Міністерство економіки України не є
правонаступником Міжвідомчої комісії
з питань державних закупівель у
частині повноважень, при здійсненні
яких було прийнято оскаржуване
рішення. Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник апелянта в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду
повідомлений належним чином, просить
справу розглядати у відсутності
представника, а тому суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
його відсутності за наявними в справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Представник позивача - Трохановський
Т.Я. у судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Представник відповідача -
Антимонопольного комітету України -
Оленюк С.Л. у судовому засіданні
зазначив, що Антимонопольний комітет
України не є правонаступником
Міжвідомчої комісії з питань державних
закупівель. Покликається на те, що
висновок суду першої інстанції про те,
що відповідно до Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
Антимонопольний комітет України є
належним відповідачем у справі, є
помилковим, оскільки відповідно до
положень цього Закону, Комітет виконує
інші функції, ніж виконувала
Міжвідомча комісія з питань державних
закупівель, а саме: розглядає скарги
осіб, право чи законний інтерес яких
порушено внаслідок рішень, дій чи
бездіяльності замовників
(розпорядників державних коштів, що
здійснюють закупівлю), які суперечать
законодавству в сфері закупівель. Щодо
вимог апеляційної скарги покладається
на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача - Антимонопольного
комітету України, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Головне управління Пенсійного фонду
України Тернопільській області у 2007
році, згідно з Планом закупівель
Головного управління на 2007 рік",
затвердженого 17 травня 2007 року на
засіданні тендерного комітету, провело
дві процедури торгів із зменшенням
ціни на закупівлю продуктів
нафтопереробних рідких (бензину марки
Аи-95) та деталей металевих для
столярних теслярських виробів
(металопластикових вікон).

За результатами дослідження та аналізу
процедур проведення Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Тернопільській області за період 2007
року Міжвідомчою комісією з питань
державних закупівель було виявлено
факти закупівлі товарів, робіт та
послуг за завищеними цінами.

21 грудня 2007 року Міжвідомчою комісією з
питань державних закупівель прийнято
Рішення № 01/32-280/рш (а.с.11-12), яким у
зв'язку з виявленням численних
порушень, допущених з боку тендерного
комітету Замовника (позивача),
виключено всіх осіб, які входять до
його складу; доведено до відома
позивача, що виключення зі складу
тендерного комітету осіб, що входять до
його складу, тягне за собою внесення
відомостей про членів такого
тендерного комітету, яких за допущені
порушення було виключено зі складу
тендерного комітету, та недопущення
таких осіб до членства у будь-якому
тендерному комітеті протягом двох
років; вважати всі рішення та дії
тендерного комітету позивача,
прийнятими в нелегітимному порядку,
такими, що не мають юридичної сили, а
договори, укладені після отримання
такого рішення, вважаються нікчемними
(недійсними); заборонено Державному
казначейству України (обслуговуючому
банку) здійснювати платежі з рахунку
Замовника, з моменту надходження
рішення Комісії щодо виключення всіх
осіб, які входять до складу тендерного
комітету позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
рішенні Комісії від 21 грудня 2007 року
№01/32-280/рш відсутні посилання на
конкретні офіційні дані, які б
підтверджували порушення принципу
максимальної економії та ефективності,
і як наслідок завдання збитків. Крім
того, забезпечити проходження членами
тендерного комітету головного
управління Пенсійного фонду України у
Тернопільській області навчання чи
підвищення кваліфікації було
неможливим через об'єктивні причини.
Таким чином, оскаржуване рішення
прийняте на підставі помилкових
висновків Міжвідомчої комісії з питань
державних закупівель про порушення
Головним управлінням Пенсійного фонду
України у Тернопільській області вимог
чинного законодавства в сфері
державних закупівель.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.1.5. п.1 «Загальних
положень Методики визначення суми
завданих замовниками збитків у разі
недотримання ними вимог чинного
законодавства під час здійснення
закупівель товарів, робіт і послуг за
державні кошти», затвердженої рішенням
Комісії від 21 серпня 2007 року № 01/12 рш,
для визначення суми завданих
замовником збитків необхідно отримати
офіційні дані, які можуть бути надані
однією з наступних структур (або їх
територіальними відділеннями):
Міністерством економіки України;
Державною інспекцією з контролю за
цінами; Державним комітетом статистики
України; ДП „Укрпромзовнішекспертиза";
Держзовнішінформом, або визначити суму
збитків в установленому порядку
експертним шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
оскаржуваному рішенні Комісії
відсутні посилання на конкретні
офіційні дані зазначених структур чи
на дані експертизи. Також судом не
встановлено порушення позивачем інших
принципів проведення державних
закупівель, зокрема принципів
відкритості та прозорості на всіх
стадіях державних закупівель,
недискримінації учасників, а також
вільного доступу, відкритості та
доступності інформації з питань
закупівель, у тому числі для громадян
України та громадських організацій,
оскільки про кожний етап державних
закупівель, кожної з процедур, було
повідомлено Замовником учасників
торгів, Комісію і Антимонопольний
комітет України та Тендерну палату
України (у випадках передбачених
Законом), про що свідчать відповідні
листи з підтвердженням про вручення
даних листів. Жодної скарги від
зазначених суб'єктів на дії чи
бездіяльність Головного управління
Пенсійного фонду України у
Тернопільській області як замовника не
надходило.

Щодо проходження членами тендерного
комітету навчання, то забезпечити
проходження членами тендерного
комітету Замовника навчання чи
підвищення кваліфікації було
неможливим через об'єктивні причини,
оскільки лише 20 грудня 2007 року, на
підставі позитивного висновку
Атестаційної комісії від 18 грудня 2007
року № 2, рішенням Комісії від 20 грудня
2007 року №01/38рш включено до Переліку
підприємств, установ, організацій, на
базі яких проводиться навчання
приватний вищий навчальний заклад
„Український університет фінансів і
права при Тендерній палаті України".

Враховуючи усе вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність винесення Міжвідомчою
комісією з питань державних закупівель
оскаржуваного рішення.

Щодо покликань апелянта на те, що
Міністерство економіки України не є
правонаступником Міжвідомчої комісії
з питань державних закупівель у
частині повноважень, при здійсненні
яких було прийнято оскаржуване
рішення, колегія суддів виходить з
наступного.

20 березня 2008 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
визнання таким, що втратив чинність,
Закон України «Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти».

На підставі вищезазначеного Закону
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 274 від 28 березня 2008 року затверджено
Тимчасове положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти, яким не передбачено існування
такого органу, як Міжвідомча комісія з
питань державних закупівель та не
визначено її правонаступника.

П.8 вищезазначеного Тимчасового
положення визначено, що функції
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань координації закупівель товарів,
робіт і послуг за державні кошти
покладено на Міністерство економіки
України.

Згідно з п.10 Тимчасового положення
уповноважений орган має право вимагати
подання замовниками звіту про
результати здійснення процедури
закупівлі та виконання укладених
договорів, установлювати строки
подання замовниками інформації про
закупівлі, що плануються, укладені
договори про закупівлі та їх виконання,
а також у разі виявлення порушень
установленого порядку здійснення
процедур закупівель вживати заходів
відповідно до Тимчасового положення.

Разом з тим, відповідно до ст. 55 КАС
України, у разі вибуття або заміни
сторони чи третьої особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд допускає на
будь-якій стадії адміністративного
процесу заміну відповідної сторони чи
третьої особи її правонаступником. Усі
дії, вчинені в адміністративному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього в такій самій
мірі, у якій вони були б обов'язкові для
особи, яку він замінив.

В п.9 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 06
березня 2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» зазначено, що при визначенні
процесуального правонаступництва
судам слід виходити з того, хто є
правонаступником у спірних
правовідносинах, та враховувати, що
якщо під час розгляду адміністративної
справи буде встановлено, що орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, рішення, дії чи
бездіяльність яких оскаржуються,
припинили свою діяльність, то в такому
випадку суду необхідно залучити до
участі у справі їх правонаступників. У
випадку ж відсутності
правонаступників суду необхідно
залучити до участі у справі орган, до
компетенції якого належить вирішення
питання про усунення порушень прав,
свобод чи інтересів позивача. У разі
зменшення обсягу компетенції суб'єкта
владних повноважень, не пов'язаного з
припиненням його діяльності, до участі
у справі як другий відповідач судом
залучається інший суб'єкт владних
повноважень, до компетенції якого
передані або належать функції чи
повноваження щодо вирішення питання
про відновлення порушених прав, свобод
чи інтересів позивача.

Виходячи з положень ст.ст. 55, 56
Конституції України у будь-якому разі в
названих вище випадках спірні
правовідносини допускають
правонаступництво, що враховано судом
першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Міністерство економіки
України є належним відповідачем в
даній адміністративній справі,
оскільки згідно з Тимчасовим
положенням до його компетенції
відноситься питання поновлення
порушених прав у спірних
правовідносинах.

Дана правова позиція суду узгоджується
із практикою Європейського суду з прав
людини, який у своєму рішенні від 13
квітня 2011 року у справі «Чуйкіна проти
України» (п.50,51) встановив, що
ліквідація державної установи без
правонаступництва не може звільнити
державу від необхідності виконання
рішення щодо ліквідованого органу. Суд
також зазначив, що інший висновок
дозволить державі використовувати
такий підхід, щоб уникати сплати боргів
своїх органів, особливо беручи до уваги
те, що потреби, які змінюються, змушують
державу часто змінювати свою
організаційну структуру, включаючи
формування нових органів та ліквідацію
старих (рішення від 15 липня 2010 року у
справі «Нікітіна проти Росії» (Nikitina v.
Russia), заява № 47486/07, п. 19, наразі ще не
набуло статусу остаточного).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року у справі № 2а-3944/10/1970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений 03.02.2014
року.