Справа № 2а-2284/10/2170
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/50458/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Херсонського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня
2012 року

у справі за позовом Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
Херсонське ОВФСЗІ) до Публічного
акціонерного товариства (діла - ПАТ)
«Чорнобаївське» про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Херсонське ОВФСЗІ
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому зазначило, що у 2009 році
відповідач не працевлаштував на роботу
необхідну кількість інвалідів
відповідно до статті 19 Закону України
від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі - Закон №
875-ХІ) та не сплатив адміністративно -
господарські санкції за порушення
вимог зазначеної норми. Вважаючи дії
ПАТ «Чорнобаївське» неправомірними,
позивач просив суд стягнути з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за порушення строків їх сплати
у сумі 76865,72 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня
2012 року скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нове судове рішення, яким
відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що апеляційним судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема,
неправильно застосовано норми Закону
№ 875-ХІ. Вказує, що відповідач не вжив
усіх необхідних заходів щодо
працевлаштування необхідної кількості
інвалідів.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що у 2009 році
норматив щодо кількості робочих місць
для працевлаштування інвалідів для ПАТ
«Чорнобаївське» становив 8 робочих
місць. На підприємстві працювало 5
інвалідів.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону
№ 875-ХІ підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із частиною 1 статті 19 вказаного
Закону для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-XI
визначено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини 1
статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

За змістом частини 3 статті 18-1 Закону №
875-XI державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Апеляційним судом встановлено, що
відповідачем створено робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
протягом 2009 року він подавав до центру
зайнятості щомісячно звіт за формою
3-ПН, тобто проінформував відповідні
органи, які займаються
працевлаштуванням інвалідів, про
створення таких робочих місць. Отже, на
ПАТ «Чорнобаївське» не може бути
покладена відповідальність за не
направлення уповноваженими органами
необхідної кількості інвалідів для
працевлаштування.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції, правильно
скасував постанову суду першої
інстанції і обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Ухвалене апеляційним судом рішення
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постанові від 31 січня 2011 року (справа №
21-60а10).

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення спору, тому підстав для
скасування ухваленого судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, якщо суд не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак