Справа № 2а-2649/12/0170/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/65774/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Ялтинської міської
ради до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ялта Автономної Республіки
Крим про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року Управління праці та
соціального захисту населення
Ялтинської міської ради звернулося до
суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Ялта Автономної Республіки
Крим № 114 від 14 лютого 2012 року про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 170,00 грн. за надання в органи
Пенсійного фону недостовірних
відомостей, які використовуються в
системі персоніфікованого обліку,
передбачених чинним законодавством.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України та Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного Фонду
України від 27 вересня 2010 року № 21-5, є
платником єдиного внеску (збору) на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду в місті Ялта Автономної
Республік Крим.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем прийнято рішення № 114 від
14 лютого 2012 року "Про застосування
фінансових санкцій за надання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за 2009 рік на
ОСОБА_4 і ОСОБА_5" та застосовано штрафні
санкції у розмірі 170 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
дійшов обгрунтованого висновку про
відсутність у позивача підстав для
стягнення з позивача 170 грн. фінансових
санкцій з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Положення
про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, який входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Основними
завданнями Пенсійного фонду України є,
зокрема, керівництво та управління
солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, забезпечення
збору, ведення обліку надходжень від
сплати єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства та
здійснення контролю за їх сплатою;
забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення і законодавства про збір
та ведення обліку єдиного внеску;
стягнення у передбаченому
законодавством порядку своєчасно не
нарахованих та/або не сплачених сум
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів; застосовування
фінансових санкцій, передбачених
законом.

В період до 1 січня 2011 року відносини, що
виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон). Зазначеним
Законом визначалися платники
страхових внесків, порядок їх
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону
страхувальник зобов'язаний подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом; повідомляти територіальні
органи Пенсійного фонду про
чисельність найманих працівників,
розмір їх заробітної плати (доходу) за
встановленою формою звітності; про
зміну відомостей, що вносяться до
системи персоніфікованого обліку, про
застраховану особу, за яку або на
користь якої ним сплачуються страхові
внески, у десятиденний термін із дня
одержання цих відомостей.

Частиною першою статті 21 Закону
передбачено, що органи Пенсійного
фонду ведуть облік усіх застрахованих
осіб та персоніфікований облік
надходження страхових внесків,
створюють і забезпечують
функціонування єдиного державного
автоматизованого банку відомостей про
застрахованих осіб, здійснюють облік
коштів Накопичувального фонду на
накопичувальних пенсійних рахунках.

Статтею 20 Закону визначено порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частинами 1, 2, 5, 9 статті 106 Закону
передбачалось, що у разі виявлення
своєчасно несплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу;

1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визнано такими, що
втратили чинність, частини 1 - 9 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що набрав чинності з 1
січня 2011 року, встановлено, що
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що органи
пенсійного фонду можуть стягувати ті
недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до
1 січня 2011 року. Механізм стягнення цих
сум відповідає змісту статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
застосовується з посиланням на пункт 7
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Органи пенсійного фонду з 1 січня 2011
року не вправі за порушення, вчинені до
та після 1 січня 2011 року, нараховувати
штрафи та пені, визначені статтею 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки передбачені
відповідними нормами склади
правопорушень та санкції втратили
чинність і їх застосування з 1 січня 2011
року суперечить статті 58 Конституції
України, не зважаючи на зміст пункту 7
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Враховуючи вказані обставини, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
обгрунтованого висновку, що
Управлінням Пенсійного фонду
протиправно прийнято рішення від 30
березня 2011 року про застосування до
позивача фінансових санкцій за надання
недостовірних відомостей що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за 2009 рік на
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону,
оскільки зазначена норма Закону
втратила чинність з 1 січня 2011 року
згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" і не діяла на
дату прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

Отже, вирішуючи даний спір, суди першої
та апеляційної інстанцій дали
правильну правову оцінку обставинам
справи й обгрунтовано прийшли до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цими судами при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 квітня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер