Справа № К/9991/28768/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/28768/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року у справі №2а-23070/10/0570 за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області до ОСОБА_4, третя
особа - Виконавчий комітет Донецької
міської ради про зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області звернулась з позовом
до ОСОБА_4, третя особа - Виконавчий
комітет Донецької міської ради про
зобов'язання знести самовільно
побудовану будівлю, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_4 здійснена самовільна забудова
земельної ділянки без наявності
відповідного дозволу, що є порушенням
ст. 29 Закону України «Про планування та
забудову територій».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 лютого
2011року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області звернулась з
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 04.03.2010 р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області здійснена
позапланова перевірка щодо
будівництва будівлі розташованої по
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4

Внаслідок перевірки виявлено факт
самовільного будівництва будівлі без
дозволу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області та винесено припис
від 04.03.2010 р., яким зобов'язано ОСОБА_4
зупинити будівельні роботи до
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт та з'явитися до
Інспекції для розгляду справи про
адміністративне правопорушення у
сфері містобудування 15.04.2010 р.

07.04.2010 р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області здійснено
позапланову перевірку об'єкту
будівництва, на якому встановлено
продовження виконання будівельних
робіт всупереч вимогам припису від
04.03.2010 р. Оскільки вимоги припису від
04.03.2010 р. не було виконано, відповідачу
надано ще один припис щодо зупинення
будівельних робіт, а також складено
протокол за скоєне адміністративне
правопорушення передбачене ч. 3 ст. 96
КУпАП.

Однак, вимоги приписів Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області ОСОБА_4 не
виконано, будівля експлуатується без
прийняття її в експлуатацію у
встановленому законом порядку, у
зв'язку із чим позивач звернувся з
позовом про знесення самовільно
побудованої будівлі.

Відповідно до пп. 9 п. 5 Положення про
інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм. Києві і Севастополі, затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
19.11.2007р. № 317, в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право зупиняти будівельні
роботи, які не відповідають вимогам
законодавства, державних стандартів,
норм і правил, технічним умовам,
затвердженим проектним рішенням,
місцевим правилам забудови населених
пунктів або здійснюються без дозволу
на їх виконання, а також виробництво і
застосування в будівництві
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, виготовлених з порушенням
державних стандартів; одержувати від
замовників, проектних та будівельних
організацій і підприємств, що
виготовляють будівельні матеріали,
вироби і конструкції, письмові
пояснення щодо причин допущення
порушень.

Поняття дозволу на виконання
будівельних робіт визначено у ст. 29
Закону України "Про планування і
забудову територій", як документ, що
засвідчує право замовника та
підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд.

Відповідно до пп. 15 п. 5 Положення про
інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм. Києві і Севастополі, затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
19.11.2007р. № 317, в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право здійснювати захист у суді
своїх прав та законних інтересів,
звертатися до суду у разі виявлення
правопорушень у сфері будівництва,
містобудування та архітектури.

Згідно з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Таким чином, одними з умов для
визначення житлового будинку
самочинним будівництвом є як
будівництво такого будинку на
земельній ділянці, що не відводилась
для цієї мети, так і відсутність
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту будівництва.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з наступного.

16.10.2007 р. між ФОП ОСОБА_4 та виконавчим
комітетом Донецької міської ради був
укладений договір оренди земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення, площею 0,4689 га, для
реконструкції колишньої будівлі
складу обладнання шахти
«Панфіловська» під будівлю гаражу для
зберігання і обслуговування вантажних
автомобілів та організації
автомобільного проїзду по АДРЕСА_1.

14.09.2009 р. ФОП ОСОБА_4 Інспекцією було
видано свідоцтво №163 про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил.
Вказаним свідоцтвом була підтверджена
відповідність реконструкції будівлі
колишнього складу обладнання шахти
«Панфіловська» під будівлю гаражу для
зберігання і обслуговування вантажних
автомобілів з організацією
автомобільного проїзду по АДРЕСА_1,
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил. Загальна площа об'єкту склала
1097,8 кв. м.

19.10.2009 р. Головним управлінням
благоустрою та комунального
обслуговування Донецької міської ради
на ім'я ОСОБА_4 було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно:
будівлю гаражу для сховища та
обслуговування вантажних автомобілів
літ. «А-1», загальною площею 1097,8 кв.м., по
АДРЕСА_1.

05.11.2010 р. управління земельних ресурсів
Донецької міської ради повідомило
начальника Інспекції ДАБК у Донецькій
області про недоцільність розірвання
договору оренди земельної ділянки,
укладеного Донецькою міською радою з
ФОП ОСОБА_4, оскільки прибудова
виконана в межах відведення, а земельна
ділянка використовується за цільовим
призначенням.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що позивач не надав
жодного доказу в підтвердження
порушення відповідачем внаслідок
самочинного будівництва прав третіх
осіб, суспільних інтересів. Також
позивачем не надано доказів в
підтвердження проведення (продовження)
відповідачем будівельних робіт за
адресою по АДРЕСА_1.

Однак, колегія суддів вважає
передчасними висновки судів про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суди не дали належної
оцінки доводам відповідача щодо
здійснення будівництва без
затвердженої проектної документації.

Зокрема, судами не перевірено доводи
Інспекції ДАБК у Донецькій області про
те, що ОСОБА_4 здійснював без
відповідного дозволу будівництво
прибудови до гаражу для зберігання та
обслуговування вантажних автомобілів,
а саме приміщення для охорони
(прохідної), столової та кімнати
відпочинку для робочих загальною
площею орієнтовно 100 кв.м.

Суди першої та апеляційної інстанцій в
своїх рішеннях зазначили про ту
обставину, що 12.05.2009 р. ФОП ОСОБА_4
звернувся до міського голови
м. Донецька з проханням дозволити
розробку проекту будівництва
приміщення для охорони (прохідної),
столової та кімнати відпочинку для
робочих загальною площею орієнтовно 100
кв.м., однак відповіді на заяву не
отримав.

Крім того, в запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_4 зазначив, що в процесі
будівництва по реконструкції об'єкту
з'явилась необхідність внести
доповнення до затвердженого проекту -
прибудувати кімнату для охорони,
столову та кімнату відпочинку для
робочих. Однак, вказана заява
відповідача розглянута не була, а
відтак, ОСОБА_4 вирішив, що можна
починати будівництво.

Таким чином, ОСОБА_4 збудував прибудову
до гаражу для зберігання та
обслуговування вантажних автомобілів,
а саме кімнату для охорони, столову та
кімнату відпочинку для робочих, без
дозволу на виконання будівельних робіт
та на земельній ділянці, яка відповідно
до договору оренди надавалась
останньому для реконструкції
колишньої будівлі складу обладнання
шахти «Панфіловська» під будівлю
гаражу для зберігання і обслуговування
вантажних автомобілів та організацією
автомобільного проїзду по АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
судів вимогам ст.159 КАС України не
відповідають. Неповнота у встановленні
фактичних обставин справи не дає
можливості суду касаційної інстанції
визначитись в правильності правової
оцінки позовних вимог, проведеної
судами попередніх інстанцій.
Відповідно до приписів ст. 220 КАС
України допущені порушення не можуть
бути перевірені і усунуті судом
касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вказує на передчасність
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Крім того, судова колегія вважає
доцільними посилання скаржника на
помилкове застосування судом першої
інстанції положень ч. 3 ст. 2 КАС України,
яка стосується справ щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, оскільки у даному
випадку до суду звернувся суб'єкт
владних повноважень з позовом до
фізичної особи про зобов'язання
вчинити дії.

За таких обставин, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: