Справа № 2-а-897/2010
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/606/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області на постанову Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 26 січня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Черкаської області
від 6 травня 2010 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги
Закону №2195-ІV не виконані, а звернення
про збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2007-2009 роки.

Постановою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 26 січня 2010 року, залишеного
без змін ухвалою Апеляційного суду
Черкаської області від 6 травня 2010 року
позов задоволено частково, зобов'язано
відповідача провести перерахунок і
виплату позивачу підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком з 18 грудня 2008 року по 31 грудня 2009
року. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
обов'язкового скасування відсутні.

Суди, на підставі наявних у справі
даних встановили і правильно виходили
з того, що з дня набрання рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10рп-2008 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6 зазначеного
Закону №2195-ІV, у редакції даного
періоду.

Також, суди до спірних
правовідносин правильно застосували
положення статті 6 Закону №2195-ІV, статті
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції спірного
періоду), з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10рп-2008.

Правильним є висновок судів і щодо
застосування статті 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік», якою Кабінету Міністрів України
надано право у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, оскільки
зазначена норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
соціальних виплат згідно із Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги їх
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області відхилити, а постанову
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 26 січня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 6 травня 2010 року, залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.