Справа № 826/12913/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 24 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом приватного
підприємства «Нью» до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
жовтня 2013 року адміністративний позов
приватного підприємства «Нью» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено повністю, скасовано
податкове повідомлення рішення ДПІ у
Оболонському районі м.Києва ДПС №
від 18 березня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що згідно з
актом перевірки від 20 лютого 2013 року
№38/15-307, позивачем при складанні
податкової звітності не враховано
висновки ДПІ у Оболонському районі
м.Києва ДПС, викладені в акті від 17
серпня 2012 року №75/15-307 щодо завищення ПП
«Нью» залишку від'ємного значення
податку на додану вартість на суму
1234949,00 грн., що призвело до порушення
норм податкового законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
20 лютого 2013 року ДПІ у Оболонському
районі м.Києва ДПС, правонаступником
якої є ДПІ у Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві, проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ПП «Нью», з
питань правомірності відображення
залишку від'ємного значення по
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року, за
результатами якої складено акт №38/15-307
від 20 лютого 2013 року, в якому
встановлено порушення позивачем
п.п.102.1, 102.5 ст.102, п.п.200.1, 200.4, 200.6, 200.7, 200.8
ст.200 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання за грудень 2012 року в
розмірі 1181316,00 грн. та завищення залишку
від'ємного значення (рядок 24) у розмірі
53633,00 грн.

На підставі акту перевірки №38/15-307 від 20
лютого 2013 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 18
березня 2013 року №000291530, згідно якого за
порушення п.п.200.1, 200.2, 200.3 ст.200
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
1476645,00 грн., у тому числі 1181316,00 грн. за
основним платежем та 295329,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню, з огляду на
відсутність порушень чинного
законодавства з боку позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.
200 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

У відповідності до п.102.1 ст.102
Податкового кодексу України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених п.102.2 цієї статті, має право
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків у
випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Згідно п.102.5 ст.102 Податкового кодексу
України передбачено, що заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до відповідача подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за грудень 2012 року, в
якій позивач зазначив про відсутність
податкових зобов'язань за звітний
період, а в рядку 24 визначив залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, в
розмірі 53633,00 грн.

Податковим органом зроблено висновки
щодо завищення позивачем від'ємного
значення з огляду на невнесення
позивачем коригувань до податкової
звітності на підставі обставин,
встановлених актом про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за червень
2012 року №75/15-307 від 17 серпня 2012 року.

Як вбачається з вищезазначеного акту
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
позивача, від 17 серпня 2012 року №75/15-307,
перевіркою встановлено що позивачем
порушено пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, п.102.5 ст.102,
пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.198.3 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення попереднього
звітного періоду, за вирахуванням суми
податку, яка підлягає сплаті до бюджету
за підсумками поточного звітного
періоду за червень 2012 року в сумі 1234949,00
грн.

Підставою для зменшення позивачу за
червень 2012 року залишку від'ємного
значення з податку на додану вартість,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, в розмірі 1234949,00грн. стало
пропущення позивачем строків для
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених Податковим
кодексом України.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що пунктом 102.5 ст.102
Податкового кодексу України
врегульовано виключно питання
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань та відшкодування сум
податку на додану вартість. При цьому,
саме для з'ясування цих питань і
встановлено 1095-дений термін, натомість,
будь-яких обмежень щодо строків
відображення податкового кредиту та
перенесення залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів до складу сум, що відносяться
до податкового кредиту наступного
звітного періоду, Податковий кодекс
України не встановлює.

Крім того, в силу п.54.3 ст.54 Податкового
кодексу України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

При цьому, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу, або у разі коли
за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення (п.58.1
ст.58 Податкового кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що висновки
акта перевірки та сам акт перевірки не
є рішенням органу владних повноважень,
а тому не пов'язані для платника
податків з настанням будь-яких
юридичних наслідків та не впливають на
його права та обов'язки, натомість,
підставою для зменшення від'ємного
значення об'єкту оподаткування є
податкове повідомлення-рішення. Таким
чином, з огляду на відсутність
винесеного податкового
повідомлення-рішення, прийнятого на
підставі акту від 17 серпня 2012 року
№75/15-307 про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за червень 2012 року,
використання висновків даного акту при
прийнятті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення на підставі акту
№38/15-307 від 20 лютого 2013 року про
проведення камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ПП «Нью» за грудень 2012 року, є
безпідставним.

За таких обставин, враховуючи
необґрунтованість висновків
відповідача щодо відсутності права у
позивача на використання від'ємного
значення податку на додану вартість у
розмірі 1234949,00 грн., а також дотримання
позивачем вимог чинного податкового
законодавства, суд приходить до
висновку про недоведеність
відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС
України правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від 18
березня 2013 року №, яке є
протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 24 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.