Справа № 9101/83734/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Іменем України

"24" вересня 2012 р.справа № 2а-7813/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2011 року

у справі № 2а-7813/11

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради

про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити нарахування
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася у
Ленінський районний суд м. Запоріжжя з
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, в якому
просила, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, визнати дії
протиправними, зобов'язати здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з 16
травня 2008 року по 31 січня 2010 року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 23 вересня 2011 року
позовні вимоги залишені без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначену
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду відповідно до статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України - в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
апеляційної інстанції доходить
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 19), має право на отримання допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». Між тим, до суду з
адміністративним позовом звернулася,
згідно поштового штемпелю, 16 березня 2011
року (а.с. 41).

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства. Такі
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

У відповідності до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
-адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції правильно
застосував до спірних відносин сторін
положення статей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, залишивши позовні вимоги без
розгляду.

При цьому, суд першої інстанції
помилково прийняв рішення у формі
постанови по справі, оскільки згідно
частини 2 статті 158 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яким суд зупиняє
провадження у справі, залишає позовну
заяву без розгляду або приймає рішення
щодо інших процесуальних дій,
клопотань, викладається у формі ухвали.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Частиною 2 статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що не може бути скасовано
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на зазначене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23 вересня 2011 року слід
залишити без змін.

Керуючись статями 195, 197, пунктом 1
частини 1 статті 198, частиною 1 статті 200,
пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206,
212 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 23 вересня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим