Справа № 2а-1009/11/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
Справа № 51579/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Генерального прокурора України
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Генерального прокурора України,
старшого прокурора управління
розгляду звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Атаманюка В. про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Генерального прокурора України (також
суд першої інстанції залучив до участі
у справі залучено другого відповідача
старшого прокурора управління
розгляду звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Атаманюка В.), яким з врахуванням
уточнення позовних вимог просила
визнати протиправними дії
відповідачів стосовно неналежного
розгляду її скарги від 27.07.2010 року,
скерованої на ім'я Генерального
прокурора України, стосовно
неправомірних дій судді Верховного
Суду України Жук В.Г., та визнати
протиправною бездіяльність
Генерального прокурора України щодо
нерозгляду її скарги від 27.07.2010 року
стосовно неправомірних дій в.о. Голови
Верховного суду України Яреми А.Г.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2011
року позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність
Генерального прокурора України
стосовно розгляду скарги ОСОБА_2 від
27.07.2010 року щодо неправомірних дій в.о.
Голови Верховного суду України Яреми
А.Г. та зобов'язано Генерального
прокурора України розглянути скаргу
ОСОБА_2 від 27.07.2010 року щодо
неправомірних дій в.о. Голови
Верховного суду України Яреми А.Г. в
межах та у спосіб передбачений чинним
законодавством. В решті позову
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що згідно з п.
3.11 Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України,
затвердженої наказом Генерального
прокурора України від 28.12.2005 року № 9,
звернення громадян та юридичних осіб,
які надійшли до Генеральної
прокуратури України вперше і за ними не
приймалися рішення прокурорами
обласного рівня (первинні звернення),
передаються в управління розгляду
звернень та прийому громадян для
розгляду і надсилання до
підпорядкованих прокуратур
(відповідних відомств) для вирішення. В
ході судового розгляду справи по суті
позивач не надала доказів того, що
попередні звернення розглядались
прокурором Львівської області і
приймалися рішення або допускалась
бездіяльність саме прокурором області.
Оскільки позивач до скарги від 27.07.2010
року щодо неправомірних дій судді
Верховного Суду України Жук В.Г. в
порядку, встановленому ч. 6 ст. 16 Закону
України «Про звернення громадян»,
таких документів не надала, на думку
суду, дії відповідача щодо направлення
даної скарги до Прокуратури Львівської
області для розгляду та вирішення є
правомірними, тому позовні вимоги
ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не
підлягають. В судовому засіданні
представник Генерального прокурора
України надав суду телефаксову копію
відповіді від 07.09.2010 року за № 03/1/2 903.5-10
на скаргу ОСОБА_2 від 27.07.2010 року,
скерованої на ім'я Генерального
прокурора України, стосовно
неправомірних дій в.о. голови
Верховного суду України Яреми А.Г.
Однак представник відповідача жодного
доказу щодо направлення чи вручення
даної відповіді позивачу у судове
засідання не представив, що позбавляє
суд можливості дослідити
правомірність дій відповідача
стосовно розгляду, перевірки та
надання відповіді на дану скаргу з
дотриманням вимог чинного
законодавства України. А позивач,
ознайомившись у судовому засіданні з
даною відповіддю, пояснила, що такої не
отримувала. Таким чином, відповідач
порушив вимоги ст. ст. 19, 20 Закону
України «Про звернення громадян», п. 5.6
Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури в
Україні, та ст. 40 Конституції України,
не розглянувши звернення позивача та
не надавши обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач Генеральний
прокурор України, вважає, що в цій
частині вона прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що скарга ОСОБА_2 від
27.07.2010 року щодо неправомірних дій в.о.
голови Верховного Суду України Яреми
А.Г. надійшла на адресу Генеральної
прокуратури України 25.08.2010 року, що
підтверджується штампом сектору
вхідної кореспонденції, відповідь на
неї була надана 07.09.2010 року листом за №
05/1/2-9035-10, що підтверджується штампом
сектору відправлення вихідної
кореспонденції, тобто з дотриманням
строків, передбачених ст. 20 Закону
України «Про звернення громадян».
Згідно з п. 5.7 Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень на
особистому прийомі в органах
прокуратури України, затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 28.12.2005 № 9гн, строк розгляду
звернення обчислюється з наступного
дня після реєстрації звернення в
прокуратурі, а закінченням строку
розгляду та вирішення звернення
вважається дата направлення письмової
відповіді. Тому висновок суду про
відсутність доказів направлення
ОСОБА_2 відповіді від 07.09.2011 не
відповідає обставинам справи. Крім
того, 27.05.2011 року (п'ятниця) позивач у
судовому засіданні збільшила позовні
вимоги і зазначила, що 27.07.2010 надіслала
не одну, а дві скарги на ім'я
Генерального прокурора України, а саме
скаргу на дії суддів Личаківського
районного суду м. Львова, апеляційного
суду Львівської області, Верховного
Суду України при розгляді справи за її
скаргою на бездіяльність прокурора м.
Львова, яким не прийнято рішення по
заяві в порядку ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу
України, та скаргу на дій в.о. Голови
Верховного Суду України Яреми А.Г.
Згідно з ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд за клопотанням відповідача
оголошує перерву в судовому засіданні
та надає відповідачу строк, достатній
для його підготовки до справи у зв'язку
зі зміною позивачем позовних вимог.
Однак 27.05.2011 року суд оголосив перерву
до 30.05.2011 року, а у подальшому за
клопотанням відповідача - до 03.06.2011
року. За таких обставин Генеральна
прокуратура України не мала
достатнього часу для підготовки
заперечень по суті нових позовних
вимог та направлення належним чином
завірених доказів, зокрема, копії
відповіді та реєстру відправки
вихідної кореспонденції, тому
направила лише факсокопію відповіді
від 07.09.2010 року № 05/1/2-9035-10 із штампом
сектору відправлення вихідної
кореспонденції.

Постанова в частині відмови у
задоволенні позову не оскаржена, тому
відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
в апеляційному порядку не
переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Як встановив суд 27.07.2010 року ОСОБА_2
надіслала до Генеральної прокуратури
України дві скарги, зокрема, скаргу
стосовно неправомірних дій в.о. Голови
Верховного суду України Яреми А.Г. (в
частині, що переглядається апеляційним
судом).

Дана скарга була отримана
уповноваженою особою Генеральної
прокуратури України 30.07.2010 року, що
підтверджується копією повідомлення
про вручення поштового відправлення, а
зареєстрована 05.08.2010 року.

Як вбачається із зазначеної скарги, у
прохальній частині ОСОБА_2 просила
Генерального прокурора України
зобов'язати голову Верховного Суду
України розглянути скаргу на
неправомірні дії державних службових
осіб Верховного Суду України та суддів,
які порушили її право на судовий захист
в Україні, розглянути звернення та
поновити її права на судовий захист
спадкоємця, усунути допущені порушення
її прав шляхом визнання дій в.о. голови
Верховного Суду України Яреми А.Г.
незаконними, який не виконав
делегованого повноваження відкрити
дисциплінарне провадження щодо
держслужбовців порушників прямого
права на судовий захист в Україні.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції у судовому засіданні
представник відповідача Генерального
прокурора України надав телефаксову
копію відповіді від 07.09.2010 року № 03/1/2
903.5-10, адресованої ОСОБА_2, в якій
зазначено, що скаргу щодо
неправомірних, на думку скаржника, дій
посадових осіб та суддів Верховного
Суду України розглянуто та роз'яснено,
що органи прокуратури не здійснюють
нагляду за додержанням законодавства
про звернення громадян у судах. З
огляду на викладене підстав для вжиття
заходів прокурорського реагування
немає.

Як зазначив суд першої інстанції в
оскаржуваній постанові, позивач,
ознайомившись у судовому засіданні із
відповіддю від 07.09.2010 року за № 03/1/2 9635-10
за підписом заступника начальника
Головного управління представництва в
суді, захисту інтересів громадян та
держави при виконанні судових рішень
Генеральної прокуратури України
О.Валендюк, пояснила, що із такою не
ознайомлена, оскільки не одержувала її.

При цьому, як встановив суд першої
інстанції і з висновком якого
погоджується колегія суддів, а також не
заперечують сторони у справі, із змісту
вказаного листа вбачається, що він є
відповіддю на скаргу ОСОБА_2 на дії
посадових осіб та суддів Верховного
суду України, зокрема, в.о. голови
Верховного Суду України Яреми А.Г.

Також суд зазначив, що представник
відповідача жодного доказу щодо
вручення даної відповіді ОСОБА_2 у
судове засідання не представив, що
позбавляє суд можливості дослідити
правомірність дій Генерального
прокурора України стосовно розгляду
перевірки та надання відповіді на
зазначену вище скаргу позивача з
дотриманням вимог чинного
законодавства України.

З врахуванням наведеного вище, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
Генеральний прокурор України порушив
вимоги ст. 40 Конституції України, ст. ст.
19, 20 Закону України «Про звернення
громадян», п. 5.6 Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури в Україні, та, не
розглянувши звернення позивача та не
надавши обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Однак колегія суддів вважає такий
висновок помилковим та
необґрунтованим, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 цього Закону визначено, що
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги, письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення.

У разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не скасовує
вимоги абзацу дев'ятого частини першої
цієї статті.

Відповідно до ст. 20 цього Закону
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання.

Відповідно до п. 6.1. Регламенту
Генеральної прокуратури України,
затвердженого наказом Генерального
прокурора України від 30.09.2005 року № 53,
приймання, реєстрація, розгляд та
проходження звернень і документів
здійснюється відповідно до Інструкції
з діловодства в органах прокуратури
України та цього Регламенту.

Звернення, що надійшли до Генеральної
прокуратури, після реєстрації у
секретаріаті (проставлення штампа з
датою надходження і реєстраційного
номера) передаються до управління
розгляду з звернень та прийому
громадян. Працівники цього відділу
вивчають звернення та визначають
структурний підрозділ Генеральної
прокуратури України, до компетенції
якого належить вирішення питань,
викладених у зверненні, після чого
повертають їх до секретаріату для
подальшого спрямування. Приймання,
реєстрація, розгляд та проходження
звернень і документів, відповідно до
пункту 6.1 Регламенту, здійснюється
відповідно до Інструкції з діловодства
в органах прокуратури України та цього
Регламенту.

Звернення, що надійшли до Генеральної
прокуратури України, після реєстрації
у секретаріаті (проставлення штампа з
датою надходження і реєстраційного
номера) передаються до управління
розгляду звернень та прийому громадян.
Працівники цього відділу вивчають
звернення та визначають структурний
підрозділ Генеральної прокуратури
України, до компетенції якого належить
вирішення питань, викладених у
зверненні, після чого повертають їх до
секретаріату для подальшого
спрямування.

Відповідно до пункту 6.4 Регламенту
начальникам самостійних структурних
підрозділів Генеральної прокуратури
України передаються на розгляд інші
віднесені до їх компетенції документи
інформації про виконання доручень
Генеральної прокуратури України, що
стосуються розгляду конкретних
звернень, розслідування злочинів ,
розгляду судами справ; звернення
громадян та юридичних осіб щодо рішень,
прийнятих підлеглими працівниками або
прокурорами обласного рівня, а також з
питань зволікання, тривалого
неприйняття ними рішень, залишення їх
без розгляду.

Абзацом 3 п. 6.11 Регламенту визначено, що
прокурори управлінь і відділів
підписують документи за письмовою
вказівкою начальника управління або
відділу, відповіді на задоволені
звернення громадян, про роз'яснення їм
вимог чинного законодавства, а також у
випадках, коли провадження за
зверненнями вже раніше припинено на
підставі ст. 12 Закону України «Про
прокуратуру».

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури в Україні, затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 28.12.2005 року № 9гн, цією
Інструкцією встановлюється порядок
розгляду і вирішення звернень
громадян, службових та інших осіб,
запитів і звернень народних депутатів
України, депутатів місцевих рад, а
також прийому громадян, службових та
інших осіб у генеральній прокуратурі
України, прокуратурах Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, військових прокуратурах
регіонів та Військово-Морських Сил
України, міських, районних, міжрайонних
і прирівняних до них прокуратурах.

Пунктом 3.2 цієї Інструкції визначено,
що по кожному зверненню в прокуратурах
усіх рівнів може бути виконана одна з
таких дій: прийнято до розгляду;
передано на вирішення до
підпорядкованої прокуратури;
направлено до іншого відомства;
долучено до скарги, що раніше надійшла,
або до матеріалів кримінальної справи.

Згідно з п. 4.1 Інструкції порядок
перевірки звернень, що забезпечує
найбільш повний, оперативний і
кваліфікований розгляд поставлених у
них питань, визначається Генеральним
прокурором України, його заступниками,
начальниками самостійних структурних
підрозділів генеральної прокуратури
України.

Відповідно до п. 4.14 Інструкції за
підсумками вирішення звернень може
бути прийнято одне з таких рішень:
задоволено, частково задоволене,
повторно задоволене, відхилено,
роз'яснено.

Пунктом 5.1 Інструкції передбачено, що
звернення громадян, службових та інших
осіб вирішуються протягом 30 днів від
дня надходження в прокуратуру, а ті, що
не потребують додаткового вивчення і
перевірки, - не пізніше 15 днів, якщо
інший строк не встановлено
законодавством.

Згідно з п. 5.6 Інструкції у випадку, якщо
перевірити запит, звернення у
встановлений законодавством термін
неможливо, за мотивованим рапортом
строк перевірки продовжується, але не
більше як до 30 днів (місяця), про що
повідомляється депутат, а про
продовження строку перевірки запиту -
голова відповідної ради. Якщо під час
перевірки запиту, звернення призначено
ревізію чи проводяться перевірочні
заходи із залученням фахівців інших
відомств, на час закінчення
максимального строку перевірки
депутату надається кінцева відповідь з
повідомленням, що за результатами
отриманих висновків ревізії, перевірки
тощо прокуратурою буде прийнято
рішення згідно з чинним
законодавством. Після закінчення
перевірки у повному обсязі про її
наслідки інформуються зацікавлені
особи.

Згідно з п. 5.7 Інструкції строк розгляду
звернення обчислюється з наступного
дня після реєстрації звернення в
прокуратурі.

А відповідно до п. 6.1 Інструкції
звернення громадян, запити, звернення
народних депутатів України, депутатів
місцевих рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь.

Як зазначено вище, листом від 07.09.2010
року № 03/1/2 9035-0, відповідач надав
позивачу відповідь на її скаргу від
27.07.2010 року на дії в.о. голови Верховного
суду України Яреми А.Г., чим виконав
вимоги наведених вище норм Закону
України «Про звернення громадян»,
Регламенту Генеральної прокуратури
України та Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури в Україні.

Щодо висновку суду першої інстанції
про те, що з наявних в матеріалах справи
доказів не вбачається жодного доказу
на підтвердження того, що Генеральним
прокурором надіслано відповідь від
07.09.2010 року № 03/1/2 9035-0 ОСОБА_2 стосовно
розгляду її скарги від 27.07.2010 року щодо
неправомірних дій в.о. голови
Верховного суду України Яреми А.Г.,
представником відповідача не
представлено суду ні матеріалів
розгляду вказаної вище скарги, ні
витягу з реєстру вихідної поштової
кореспонденції Генеральної
прокуратури України щодо направлення
відповіді позивачу, а тому такі
обставини викликають сумнів у суду
стосовно розгляду скарги позивача, в
зв'язку з чим суд дійшов до переконання,
що відповідачем не надано відповіді на
дану скаргу позивача, колегія суддів
зазначає наступне.

До апеляційної скарги відповідач
долучив копію списку від 08.09.2010 року
згрупованих рекомендаційних
відправлень, що пересилаються в межах
України, в якому внесено і зазначену
відповідь ОСОБА_2, копію відомості до
реєстру поштової кореспонденції від
08.09.2010 року № Т578 та фіскального чека,
виданого поштовим відділенням, які
підтверджують факт направлення
позивачу відповіді від 07.09.2010 року №
03/1/2 9035-0.

Колегія суддів враховує, що на час
розгляду справи судом першої інстанції
зазначені документи були відсутні в
матеріалах справи, однак вважає, що
всупереч вимогам ст. ст. 11, 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд не з'ясував належним чином факту
направлення позивачу зазначеної
відповіді і не витребував у
відповідача доказів її направлення.

Також колегія суддів бере до уваги та
вважає обґрунтованими доводи
відповідача, зазначені в апеляційній
скарзі про те, що у судовому засіданні
27.05.2011 року ОСОБА_2 уточнила позовні
вимоги і зазначила, зокрема, що 27.07.2010
надіслала не одну, а дві скарги на ім'я
Генерального прокурора України, в тому
числі скаргу на дій в.о. Голови
Верховного Суду України Яреми А.Г., про
яку в позовній заяві не зазначала,
однак суд першої інстанції згідно з ст.
137 Кодексу адміністративного
судочинства України оголосив у зв'язку
з цим перерву лише до 30.05.2011 року, а у
подальшому за клопотанням відповідача
- до 03.06.2011 року.

За таких обставин Генеральна
прокуратура України не мала
достатнього часу для підготовки
заперечень по суті нових позовних
вимог та направлення належним чином
завірених доказів, зокрема, копії
відповіді та реєстру відправки
вихідної кореспонденції.

Крім того, оскільки колегія суддів
дійшла висновку про те, що у
задоволенні позову ОСОБА_2 слід
відмовити повністю, відповідно до
положень ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати, здійснені позивачем, їй
не присуджуються.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки суд неповно з'ясував обставин,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
і оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генерального
прокурора України задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2011
року у справі № 2а-1009/11/1370 за позовом
ОСОБА_2 до Генерального прокурора
України, старшого прокурора управління
розгляду звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Атаманюка В. про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії - скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький