Справа № 826/14735/13-а
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2013 року 08 год. 55 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Енергогруп»
до Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним рішення від
24 квітня 2013 року № 5092/10/15-106 щодо відмови
в прийнятті податкової декларації, -
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Енергогруп» (далі - ТОВ «Фактор
Енергогруп», позивач) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправним рішення від 24 квітня 2013
року № 5092/10/15-106 щодо відмови в
прийнятті податкової декларації.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на протиправність
рішення відповідача, оформленого
листом від 24.04.2013р. № 5092/10/15-106 «Про
відмову в прийнятті податкової
декларації», оскільки, на його думку,
відмовляючи в прийнятті податкової
декларації ТОВ «Фактор
Енергогруп» з податку на прибуток
підприємства за І-ий квартал 2013 року (з
додатками) ДПІ фактично діяла поза
межами наданих їй повноважень.

Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
від 03.10.2013р. б/н. В обґрунтування своїх
заперечень податкова інспекція
посилається на те, що в силу норм п. 46.5
ст. 46, п. 49.1 ст. 49, п. 57.1 ст. 57 та п. 152.9 ст. 152
Податкового кодексу України обов'язку
щодо подання податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за
І-ий квартал 2013 року у Товариства
взагалі не виникало. А тому позовні
вимоги ТОВ «Фактор Енергогруп» щодо
визнання протиправним рішення ДПІ,
оформленого листом від 24.04.2013р. №
5092/10/15-106 «Про відмову в прийнятті
податкової декларації», є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

В судових засіданнях по справі
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позову та
просив відмовити в його задоволенні в
повному обсязі.

17 жовтня 2013 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
таке.

В ході судового розгляду було
встановлено, що 23 квітня 2013 року ТОВ
«Фактор Енергогруп» (ідентифікаційний
код 37333655, зареєстроване як юридична
особа 01 жовтня 2010 року Подільською
районною у м. Києві державною
адміністрацією та перебуває на обліку
в ДПІ у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві як платник
податків з 02 листопада 2011 року за № 37424)
надіслано податковому органу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за звітний
період І-ий квартал 2013 року (з додатками
ІД, ІВ, АМ) (датовану 23 квітнем 2013 року) в
електронному вигляді, про що отримано
підтвердження у вигляді квитанцій № 2
подало до ДПІ за допомогою засобів
електронного зв'язку податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства за підсумками І-го
кварталу 2013 року (з додатками), яка була
прийнята на центральному та районному
рівнях, що засвідчується квитанцією №
2.

В даній Податковій декларації
підприємство задекларувала, зокрема,
наступні показники:

- ряд. 01 «Доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
(рядок 02+рядок 03)» - 3 048 845, 00 грн.;

- ряд. 04 «Витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
(рядок 05+рядок 06)» - 17 747 272, 00 грн.;

- ряд. 06.5 «Від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
(податкового) року (від'ємне значення
рядка 07 Податкової декларації за
попередній звітний (податковий) рік» - 11
609 436, 00 грн.(зі знаком «-»);

- ряд. 07 «Об'єкт оподаткування від усіх
видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)(+,-)» -
14 698 427, 00 грн. (зі знаком «-»);

- ряд. 16 «Податок на прибуток,
нарахований за результатами
останнього календарного кварталу
(звітного) податкового періоду (рядок 14
- рядок 15)(+,-).

29 квітня 2013 року ТОВ «Фактор
Енергогруп» отримало лист Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби (правонаступником якої є
Державна податкова інспекція у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві) від
24.04.2013р. № 5092/10/15-106 «Про відмову в
прийнятті податкової декларації». Зі
змісту цього листа ДПІ від 24.04.2013р. №
5092/10/15-106 вбачається, що підставою для
прийняття рішення про невизнання
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за І-ий квартал
2013 року, реєстраційний № , дата
подання - 23.04.2013р.) як податкової
звітності стало, на думку податкового
органу, порушення підприємством норм п.
49.1 ст. 49 і п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України.

При вирішення даного спору суд виходив
з наступного.

У відповідності до п. 1.1 ст. 1
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) даний Кодекс регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно п. 7.4 ст. 7 ПК України елементи
податку, визначені в пункті 7.1 цієї
статті (в т.ч. строк та порядок подання
звітності про обчислення і сплату
податку), підстави для надання
податкових пільг та порядок їх
застосування визначаються виключно
цим Кодексом.

Нормами ст. 33 цього Кодексу визначено,
що податковим періодом визнається
встановлений цим Кодексом період часу,
з урахуванням якого відбувається
обчислення та сплата окремих видів
податків та зборів.

Податковий період може складатися з
кількох звітних періодів.

Базовий податковий (звітний) період -
період, за який платник податків
зобов'язаний здійснювати розрахунки
податків, подавати податкові
декларації (звіти, розрахунки) та
сплачувати до бюджету суми податків та
зборів, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, коли контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податку.

Зокрема, п. 34.1 ст. 34 ПК України
встановлюються наступні види
податкових періодів: календарний рік;
календарне півріччя; календарні три
квартали; календарний квартал;
календарний місяць; календарний день.

В розумінні норми 46.1 ст. 46 ПК України
«податкова декларація, розрахунок»
(далі - податкова декларація) - документ,
що подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Форма податкової декларації
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики (п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу).

Зокрема, п. 48.1 і 48.3 ст. 48 ПК України
встановлено, що податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання (в даному
випадку на момент виникнення спірних
правовідносин форма податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства була затверджена наказом
Міністерства фінансів України від
28.09.2011р. № 1213 «Про затвердження форми
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства», що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 20 жовтня 2011 року за № 1215/19953).
Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Також, в силу вимог п. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48
зазначеного Кодексу податкова
декларація повинна бути підписана,
зокрема, керівником платника податків
або уповноваженою особою, а також
особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку та
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником. При
цьому достатнім підтвердженням
справжності документа податкової
звітності є наявність оригіналу
підпису уповноваженої особи на
документі у паперовій формі або
наявність в електронному документі
електронного цифрового підпису
платника податку.

За приписами норми п. 48.7 ст. 48 ПК України
податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
статті 46 цього Кодексу.

Одночасно нормами п. 49.1 і абз. 1 п. 49.2 ст.
49 ПК України визначено, що податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Зокрема, п 49.18 ст. 49 ПК України
встановлено, що податкові декларації,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця (пп.
49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя) (пп.
49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (пп. 49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу (пп. 49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (пп. 49.18.5).

Так, відповідно до положень абз. 4, 6 - 9 п.
57.1 ст. 57 ПК України платники податку на
прибуток (крім новостворених,
виробників сільськогосподарської
продукції, неприбуткових установ
(організацій) та платників податків, у
яких доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, за
останній річний звітний податковий
період не перевищують 10 мільйонів
гривень) щомісяця сплачують авансовий
внесок з податку на прибуток у порядку
і в строки, які встановлені для
місячного податкового періоду, у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за попередній
звітний (податковий) рік без подання
податкової декларації.

Платники податку, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний (податковий) період не
перевищують 10 мільйонів гривень, та
неприбуткові установи (організації)
сплачують податок на прибуток на
підставі податкової декларації, яку
подають до органів державної
податкової служби за звітний
(податковий) рік і не сплачують
авансових внесків.

У разі якщо платник податку, який
сплачує авансовий внесок, за
підсумками першого кварталу звітного
(податкового) року не отримав прибуток
або отримав збиток, він має право
подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку авансових
внесків у другому - четвертому
кварталах звітного (податкового) року
не здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до органу державної
податкової служби в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками
минулого звітного (податкового) року не
отримав прибутку або отримав збиток,
податкові зобов'язання не нараховував
і не мав базового показника для
визначення авансових внесків у
наступному році, а за підсумками
першого кварталу отримує прибуток, має
подати податкову декларацію за перше
півріччя, три квартали звітного
(податкового) року та за звітний
(податковий) рік для нарахування та
сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

Одночасно згідно п. 152.9 ст. 152 (Порядок
обчислення податку) розд. ІІІ «Податок
на прибуток підприємств» ПК України (в
редакції, що діяла на момент подання
Податкової декларації) визначено, що
для цілей цього розділу
використовуються такі податкові
періоди: календарні квартал, півріччя,
три квартали, рік. Базовим податковим
(звітним) періодом для цілей цього
розділу є календарний квартал.

Податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: а) особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; б) надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; в) засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством (п.
49.3 ст. 49 зазначеного Кодексу).

У разі надсилання податкової
декларації поштою, платник податку
зобов'язаний здійснити таке
відправлення на адресу відповідного
органу державної податкової служби не
пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного строку подання
податкової декларації, визначеного
цією статтею, а при поданні податкової
звітності в електронній формі, - не
пізніше закінчення останньої години
дня, в якому спливає такий граничний
строк (п. 49.5 ст. 49 зазначеного Кодексу).

Прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають (п.
49.8 ст. 49 зазначеного Кодексу).

Зокрема, порядок подання платниками
податків податкової звітності до
органів державної податкової служби
України в електронній формі із
використанням електронного цифрового
підпису встановлюється Інструкцію з
підготовки і подання податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку,
затвердженою наказом Державної
податкової адміністрації України від 10
квітня 2008 року № 233 «Про подання
електронної податкової звітності»
(далі - Інструкція).

У відповідності до п. 1 розд. ІІ
Інструкції платник податків здійснює
формування та подання податкових
документів в електронному вигляді
відповідно до законодавства із
застосуванням спеціалізованого
програмного забезпечення формування
податкових документів, засобу КЗІ,
керуючись цією Інструкцією та
договором.

Підставою для прийняття податкового
документа в електронному вигляді є:
його відповідність затвердженому
формату (стандарту); підтвердження ЕЦП
платника податків та його посадових
осіб, підписи яких є обов'язковими для
звітів в паперовій формі за умов,
встановлених в статтею 3 Закону України
«Про електронний цифровий підпис»;
чинність відповідного посиленого
сертифіката ключа під час накладання
ЕЦП (підтверджується за допомогою
позначки часу, отриманої від
акредитованого центру сертифікації
ключів, або якщо до моменту одержання
електронного документа строк дії
відповідного сертифіката не був
закінчений або відповідний сертифікат
не був скасований/ блокований) (п. 7 розд.
ІІ цієї Інструкції).

За змістом п. 7 розд. ІІІ вказаної
Інструкції при поданні податкових
документів в електронній формі
телекомунікаційними каналами зв'язку
платник податків та органи ДПС повинні
додержуватися певного порядку.
Зокрема, перша квитанція є
підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо
на електронну адресу платника податків
не надійшла перша квитанція, то
податковий документ вважається
неодержаним (пп. 7.4 п. 7 розд. ІІІ
Інструкції).

Разом з тим, підтвердженням платнику
податків прийняття його податкових
документів до бази даних ДПС є друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, в якій
визначаються реквізити прийнятого
податкового документа в електронній
формі, відповідність податкового
документа в електронній формі
затвердженому формату (стандарту)
електронного документа, результати
перевірки ЕЦП, інформація про платника
податків, дата та час приймання,
реєстраційний номер, податковий
період, за який подається податкова
звітність, та дані про відправника
квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС (пп. 7.5 п. 7 розд. ІІІ
Інструкції).

Якщо надіслані податкові документи
сформовано з помилкою, то платнику
податків надсилається друга квитанція
в електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС (пп. 7.6 п. 7 розд. ІІІ
Інструкції).

В силу норм ст. 49 ПК України за умови
дотримання вимог, встановлених
статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова
декларація, надана платником, також
вважається прийнятою у разі, якщо орган
державної податкової служби із
дотриманням вимог пункту 49.11 цієї
статті не надає платнику податків
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації або у випадках,
визначених цим пунктом, не надсилає
його платнику податків у встановлений
цією статтею строк. У разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови у
разі отримання такої податкової
декларації, надісланої поштою або
засобами електронного зв'язку, -
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання.

З огляду на те, що податкова декларація
з податку на прибуток за І квартал 2013
року була подана позивачем з
дотриманням вимог ст. 48 та ст. 49 ПК
України, а також на те, що положення п.
57.1 ст. 57 ПК України, на які відповідач
посилався в обґрунтування свого
рішення, відповідно до яких платник
податку, який за підсумками минулого
звітного (податкового) року не отримав
прибутку або отримав збиток, податкові
зобов'язання не нараховував і не мав
базового показника для визначення
авансових внесків у наступному році, а
за підсумками першого кварталу отримує
прибуток, має подати податкову
декларацію за перше півріччя, три
квартали звітного (податкового) року та
за звітний (податковий) рік для
нарахування та сплати податкових
зобов'язань, на позивача не поширюються
з урахуванням того, що позивачем за
підсумками першого кварталу 2013 року
прибуток не було отримано, що не було
спростовано відповідачем, суд дійшов
висновку про протиправність спірного
рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та наданих сторонами доказів,
суд дійшов висновку про необхідність
на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 162
Кодексу адміністративного судочинства
України визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача,
оформлене листом від 24 квітня 2013 року
№ 5092/10/15-106 «Про відмову в
прийнятті податкової декларації».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь позивача фактично
здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
34, 41 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Енергогруп» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Подільському районі міста
Києва Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, оформлене
листом від 24 квітня 2013 року № 5092/10/15-106
«Про відмову в прийнятті податкової
декларації».

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Енергогруп» (місцезнаходження: 04070, м.
Київ, вул. Боричів тік, 35-В,
ідентифікаційний код 37333655) 34 (тридцять)
грн. 41 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова