Справа № 826/3045/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року м.
Київ К/800/51184/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Блажівської Н.Є.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2013

та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.06.2013

у справі № 826/3045/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби від 23.11.2012 № /8644,
№ /8645.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.06.2013, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2013,
позов задоволено; скасовано спірні
податкові повідомлення-рішення, з
мотивів протиправності їх прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної документальної
позапланової виїзної перевірки ФОП
ОСОБА_2 з питань достовірності
нарахування сум бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість шляхом зарахування коштів на
розрахунковий рахунок підприємця в
установі банку за липень 2011 року -
червень 2012 року, складено акт №
5146/17/4/НОМЕР_1 від 19.10.2012, в якому
зафіксовано порушення: ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит з податку на додану вартість на
суму 223 031,28 грн., що призвело до
заниження позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на суму 5 931,28 грн.; не
підтверджено суму податкового кредиту
та від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту за липень 2011 року -
червень 2012 року в розмірі 71 766 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 23.11.2012 податковим органом
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № /8644 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість по податковій
декларації за липень 2012 року у розмірі
71 766 грн. та визначення штрафних
(фінансових) санкцій на суму 17 942 грн.;

- № /8645 про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 7 414,10 грн., в
т.ч. 5 931,28 грн. основного платежу та 1 482,82
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення, податковий орган
виходив з того, що позивач в період з
липня 2011 року по червень 2012 року
включав до податкового кредиту суми
податку на додану вартість в
результаті придбання шасі автомобілів
IVECO Daily 65C15H (2 шт.), які є власністю ОСОБА_2,
як фізичної особи, а не суб'єкта
підприємницької діяльності.

Також судами обох інстанцій
встановлено, що 22.06.2011 позивач
(покупець) на підставі договору
купівлі-продажу за № 3662/003946 придбав у
ТОВ «АМАКО Україна» (продавець) товар,
визначений у відповідній Специфікації
до договору - шасі з кабіною IVECO Daily 65C15H в
кількості 1 одиниця, загальною вартістю
328 002 грн.

19.04.2012 позивач придбав на підставі
договору купівлі-продажу за № 5007/003946 у
ТОВ «АМАКО Україна» (продавця) товар,
визначений у відповідній Специфікації
до Договору - шасі з кабіною IVECO Daily 65C15H в
кількості 1 одиниці, загальною вартістю
337 902 грн.

Факт реальності господарських
операцій за вказаними договорами
судами встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: актами
прийому-передачі товару, видатковими
накладними, картками рахунку
бухгалтерського обліку № 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» позивача за
відповідні періоди та виписками з
розрахункового рахунку.

Придбаний згідно зазначених договорів
товар був взятий на бухгалтерський
облік позивача (згідно
оборотно-сальдових відомостей по
рахункам 10 «Основні засоби», 131 «Знос
основних засобів») та зареєстрованй в
МРЕВ ДАІ за державними реєстраційними
номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Використання прибраних товарів у
господарській діяльності позивача
судами встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: договорами
на придбання/поставку запчастин,
відпуск паливно-мастильних матеріалів,
виконання ремонтних робіт та інших
робіт, надання послуг з технічного
обслуговування автотехніки;
податковими накладними, виписаними
контрагентами позивача в результаті
поставок дизельного пального,
скрапленого газу, олії моторної і
запчастин для авто, виконання робіт
(надання послуг); видатковими
накладними та актами виконаних
(здачі-прийняття) робіт по вказаним
господарським операціям;
оборотно-сальдовими відомостями
позивача по рахункам бухгалтерського
обліку 207 «Запасні частини»; актами
списання товарів (ПММ); виписками з
розрахункового рахунку позивача в
банку; картками рахунку
бухгалтерського обліку № 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» позивача за
відповідні періоди; подорожніми
листами, міжнародними
товарно-транспортними накладними,
заявками на перевезення вантажів та
іншими первинними документами,
оформленими позивачем в ході надання
послуг з перевезення вантажів на
користь контрагентів-замовників.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 зазначеного
Кодексу датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пп. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України).

За встановлення в судовому порядку
факту використання придбаного товару
(шасі шасі автомобілів IVECO Daily 65C15H (2 шт.)
у господарській діяльності позивача,
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, є правомірним.

Враховуючи викладене, відсутність
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга відповідача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2013 та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27.06.2013 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)В.В. Кошіль
Судді(підпис)Н.Є. Блажівська (підпис)О.А.
Моторний