Справа № 2а-69/10/1370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа №
9104/28528/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

з участю секретаря - Саламахи О.І.,

представника відповідача - Малярчин
З.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Вишенька» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2010
року по справі № 2а-69/10/1370 за позовом
Закритого акціонерного товариства
«Вишенька» до виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання нечинним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
«Вишенька» (далі - ЗАТ «Вишенька»)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, в
якому просило визнати нечинним та
скасувати рішення відповідача від 11
грудня № 1506 про застосування та
зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відображення у
звіті сум фінансових (штрафних)
санкцій, неправомірних виплат,
донарахованих сум внесків та пені за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що путівка, вартість якої не
прийнята відповідачем до заліку
витрат, була надана застрахованій
особі ОСОБА_2 на лікування її дітей, а
використання такої путівки нею, її
дитиною та внучкою, не є порушенням
вимог статті 47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
оскільки вона є її близьким родичем.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2010
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в обґрунтування вимог якої
покликається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
задовольнити його позов повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на обставини,
викладені в позовній заяві, а також на
те, що перевірка правильності
нарахування, сплати, обліку та
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності ЗАТ «Вишенька» була
проведена всупереч вимогам постанови
Кабінету Міністрів України від 21
травня 2009 року № 502 «Про тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності за період до
31 грудня 2010 року».

В судовому засіданні представник
відповідача заперечила проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржувана постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча позивач
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
за результатами перевірки
правильності нарахування, сплати,
обліку та використання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності ЗАТ «Вишенька»
за період з 01 липня 2006 року по 01 жовтня
2009 року Дрогобицькою районною
виконавчою дирекцією Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності було складено
акт від 11-16 листопада 2009 року.

Перевіркою було встановлено порушення
позивачем пункту 4.8 Інструкції про
порядок забезпечення застрахованих
осіб і членів їх сімей путівками на
санаторно-курортне лікування, які
придбані за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою Правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 02 червня 2005
року № 55 (далі - Інструкція), а саме по
виділеній путівці № 006724 з 13 липня 2006
року по 02 серпня 2006 року на лікуванні в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Санаторій «Росія»
перебувала головний бухгалтер
позивача ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 та
внучкою ОСОБА_4, яка не являється членом
її сім'ї.

На підставі даного акту перевірки
відповідачем було прийнято рішення від
11 грудня 2009 року № 1506, яким визначено
суму платежу та вирішено зарахувати до
Фонду 3091.20 грн. неприйнятих до
заліку витрат та штраф за порушення
порядку витрачання страхових коштів у
сумі 1545.60 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
путівка була виділена комісією із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності ЗАТ
«Вишенька» ОСОБА_2 та двом її дітям, та
всупереч вимогам чинного
законодавства використана ОСОБА_2, її
дитиною та онукою, а відтак,
оскаржуване рішення від 11 грудня 2009
року № 1506 прийняте відповідачем на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, та скасуванню не
підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд) є
органом, який здійснює керівництво та
управління загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, провадить збір
і акумуляцію страхових внесків та
інших коштів, призначених для
фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
кошти загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, спрямовуються
також і на фінансування
санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованих осіб і
членів їх сімей, позашкільне
обслуговування.

Одним із видів соціальних послуг, що
відповідно до вказаного Закону
надаються Фондом, є видача путівок на
санаторно-курортне лікування
застрахованим особам і членам їх сімей.

Відповідно до статті 47 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з тимчасової
втрати працездатності та витратами,
зумовленими похованням» для
забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа та члени її сім'ї
мають право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Надання послуг застрахованим особам,
пов'язаних із санаторно-курортним
лікуванням, здійснюється за наявності
медичних показань. Обсяг коштів для
забезпечення оздоровчих заходів
визначається бюджетом Фонду.

Порядок видачі путівок на
санаторно-курортне лікування, які
придбані за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності визначається
розділом 4 Інструкції.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції рішення
про виділення путівки застрахованій
особі приймається комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування підприємства, установи,
організації на підставі особистої
заяви та медичної довідки про потребу
санаторно-курортного лікування.

Пунктом 4.8 Інструкції встановлено, що
комісія (уповноважений) із соціального
страхування може приймати рішення про
виділення путівки (путівок) відповідно
до медичних показань для спільного
санаторно-курортного лікування
працюючих на підприємстві чоловіка,
дружини або їх дітей віком від 4 до 18
років, у тому числі для члена сім'ї
(дружини/чоловіка), який працює на
іншому підприємстві (застрахованої
особи) та члена сім'ї, який навчається у
вищому навчальному закладі.

Таким чином, нормами Інструкції
передбачено видачу путівки на
санаторно-курортне лікування
дорослого, як застрахованої особи, та
її дітей за наявності медичних
показань. Поділ путівки до
санаторно-курортного закладу для
лікування дорослого дитини та онука, не
передбачено.

Згідно із пунктом 6.2 Інструкції сума
витрат Фонду за путівки, які видані з
порушенням цієї Інструкції, в тому
числі не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника при умові нанесення
Фонду матеріальних збитків.

Відповідач, згідно з статтею 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатністю та витратами,
зумовленими похованням», має право
здійснювати відповідні перевірки
правильності використання страхових
коштів на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання, а також накладати
фінансові санкції та адміністративні
штрафи, передбачені цим Законом та
іншими актами законодавства,
зобов'язаний стягувати надміру
виплачені кошти з юридичних і фізичних
осіб у встановленому законом порядку.

Посилання позивача на незаконність
проведеної перевірки спростовується
наданими відповідачем доказами про
віднесення ЗАТ «Вишенька» до суб'єктів
господарювання з високим ступенем
ризику, а відтак, про непоширення
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 21 травня 2009 року № 502 «Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності за
період до 31 грудня 2010 року» на нього.

Абзацом 5 частини 1 статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатністю та витратами,
зумовленими похованням» встановлено,
що за порушення порядку витрачання
страхових коштів накладається штраф у
розмірі 50 % належної до сплати суми
страхових внесків.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що кошти Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності використані на
санаторно-курортне лікування з
порушенням їх цільового призначення,
що є підставою для неприйняття до
заліку суми витрат в розмірі 3091.20 грн.,
відшкодування їх за рахунок
страхувальника та застосування до
останнього штрафних санкцій в розмірі
1545.60 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Вишенька»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від
31 травня 2010 року по справі №
2а-69/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено 28
січня 2014 року.