Справа № 804/14095/13-а
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б., при
секретаріСтавицькому О.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача Держирука В.Г., Тронько В.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бондарево" до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бондарево» 25 жовтня 2013 року
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, у якому
просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № 1/10/152 від 13.06.2013, про
виключення сільськогосподарського
підприємства ТОВ «Бондарево» з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування;

- зобов'язати Новомосковську об'єднану
державну податкову інспекцію
Дніпропетровської області Державної
податкової служби поновити з дати
виключення (01 листопада 2010 року) ТОВ
«Бондарево» в реєстрі суб'єктів
спеціального режиму оподаткування
податком на додану вартість та видати
ТОВ «Бондарево» свідоцтво про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
рішення, яке оскаржується, прийняте на
підставі п. 209.1 п. 209.6 ст. 209 Податкового
кодексу України, та акту
Новомосковської об'єднаної ДПІ
Дніпропетровської області ДПС від
19.04.2013 № 144/222/20240580 «Про результати
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Бондарево» (), з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.12.2009 по
30.11.2012, валютного законодавства з 01.12.2009
по 30.11.2012». ТОВ «Бондарево»
зареєстровано суб'єктом спеціального
режиму оподаткування з 01 січня 2009 року,
а дата початку дії Спеціального
свідоцтва - 30 жовтня 2012 року. Позивач
зазначає, що в Акті перевірки, з
посиланням на первинні документи,
відсутні докази того, що ТОВ
«Бондарево» постачало не
сільськогосподарські товари або
сільськогосподарські товари не
власного виробництва. Визначальним для
встановлення права особи
застосовувати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість є дотримання
сільськогосподарським
товаровиробником критерію щодо
питомої ваги сільськогосподарських
товарів, яка має становити не менше 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
послідовних звітних податкових
періодів сукупно, а у позивача його
питома вага вартості
сільськогосподарських товарів
становить понад 95 відсотків вартості
всіх товарів, поставлених ТОВ
«Бондарево» за перевіряємий період.

У судове засідання з'явився
представник позивача, який підтримав
позовні вимоги, на їх задоволенні
наполягав, посилаючись на обставини,
які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, просив відмовити у
їх задоволенні. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача
зазначив наступне. Позаплановою
невиїзною документальною перевіркою
встановлено відсутність у ТОВ
«Бондарево» первинних документів, які
підтверджують факт виробництва,
збирання, оприбуткування продукції
рослинництва власного виробництва,
виробленої на власних або орендованих
виробничих потужностях, врожаю 2009, 2010,
2011 та 2012 безпосередньо
сільськогосподарським підприємством
(товаровиробником) - ТОВ «Бондарево», а
саме:

- відсутні накази ТОВ «Бондарево» про
затвердження по підприємству на 2009, 2010,
2011 та 2012 планів-схем сівозміни полів та
самі плани-схеми сівозміни полів
врожаю 2009, 2010, 2011 та 2012 (додатків до
зазначених наказів), в розрізі кожної
місцевої ради відповідних районів
області, із зазначенням контурів полів,
розташування та площі полів,
присвоєних номерів (або назв) кожному
полю сівозміни, згідно яких,
відбувалось оформлення первинних
документів та документів
бухгалтерського обліку
відповідальними посадовими особами
ТОВ «Бондарево» по витратам насіння і
посадкового матеріалу, використанню
мінеральних, органічних і
бактеріальних добрив,
паливно-мастильних матеріалів, інших
виробничих витрат, а також по
оприбуткуванню власно виробленої
сільськогосподарської продукції
рослинництва, врожаю 2009, 2010, 2011 та 2012
відповідно;

- відсутні затверджені по підприємству
плани-схеми сівозміни посівів
сільськогосподарських культур на 2009,
2010, 2011 та 2012 роки;

- відсутні схеми-карти використання
земель, бувших у колективній власності
та розпайованих на земельні частки
(паї) громадян, із зазначенням площ
полів та площ і номерів земельних
ділянок полів, присвоєних при
розпаюванні земель, по кожній місцевій
раді району станом на 31.12.2009, 31.12.2010,
31.12.2011 та 30.11.2012;

- відсутні будь-які первинні документи
(в т.ч. «Реєстри відправки зерна та
іншої продукції з поля» за формою
Сільгоспоблік. №77) у ТОВ «Бондарево»,
які б підтверджували збирання і
перевезення власно виробленої
продукції рослинництва врожаю 2009, 2010,
2011 та 2012 з полів до місць зберігання
сільськогосподарської продукції
(зерносховищ, елеваторів).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
вимоги позову, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Бондарево» ()
зареєстроване у якості юридичної
особи, що підтверджується копією
Виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серія ААВ № 588276.

ТОВ «Бондарево» зареєстровано
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування з 01 січня 2009 року, а дата
початку дії Спеціального свідоцтва - 30
жовтня 2012 року.

Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Новомосковська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірки ТОВ
«Бондарево» за результатами якої
складено акт № 144/222/20240580 від 19.04.2013 «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Бондарево» (), з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.12.2009 по 30.11.2012, валютного
законодавства з 01.12.2009 по 30.11.2012».

Даною невиїзною документальною
позаплановою перевіркою встановлено
порушення пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.6
ст. 44 Податкового кодексу України,
пунктів 1, 2, 3 статті 9 «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
«Про затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» від 24 травня
1995 року № 88, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 року за № 168/704 (із змінами та
доповненнями), ст. 2 Закону України «Про
фіксований сільськогосподарський
податок», пп. 14.1.234, пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14,
ст. 301, п. 308.1 та п. 308.4 ст. 308, п. 309.2 ст. 309
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим визнано, що платник у 2010, 2011 та 2012
роках неправомірно користувався
статусом платника фіксованого податку.

На підставі висновків акту № 144/222/20240580
від 19.04.2013 відповідачем було прийнято
рішення № 1/10/152 від 13.06.2013 про
виключення сільськогосподарського
підприємства ТОВ «Бондарево» з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування.

Аналізуючи правомірність прийняття
спірного рішення суд приходить до
наступних висновків.

Згідно п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу
України, податковий контроль - система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки (абз. 1
п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

У пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України визначено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

У статті 78 Податкового кодексу України
визначено порядок проведення
документальних позапланових перевірок

Так, згідно п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України, документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин:

78.1.1. за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78
Податкового кодексу України).

Документальна позапланова невиїзна
перевірка здійснюється у порядку,
передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 Податкового
кодексу України, документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу виключно на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

Інформації про вручення представнику
ТОВ «Бондарево» наказу
Новомосковської ОДПІ
Дніпропетровської області Державної
податкової служби «Щодо організації та
проведення позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Бондарево» (код 20240580)»
від 03.04.13 №149, в акті не вказано та
представником відповідача не було
зазначено під час судового засідання.

Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010 № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772, встановлено що результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Судом встановлено, що при проведенні
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Бондарево» (), з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.12.2009 по
30.11.2012, валютного законодавства з 01.12.2009
по 30.11.2012 та складанні акту № 144/222/20240580
від 19.04.2013 відповідач керувався
висновками акту № 101/222/20240580 від 25.01.2013
«Про результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Бондарево» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.12.2009 по 30.11.2012, валютного
законодавства з 01.12.2009 по 30.11.2012».

Проте, у п. 2.5 акту № 144/222/20240580 від 19.04.2013
надано інформацію про попередню
планову виїзну перевірку суб'єкта
господарювання, де вказано що за
результатами попередньої перевірки
ТОВ «Бондарево» за періоди з 01.10.2004 по
30.09.2007 було складено акт № 2/237 від 08.01.2008.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне наголосити, що у акті №
144/222/20240580 від 19.04.2013 відповідачем
зазначено недостовірну інформацію про
попередні проведені перевірки ТОВ
«Бондарево».

Що стосується повторності проведення
перевірки питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.12.2009 по 30.11.2012, валютного
законодавства з 01.12.2009 по 30.11.2012, то суд
наголошує, що нормами Податкового
кодексу України не надано права
податковій інспекції проводити
повторні перевірки платника податків,
проте, таке право встановлене у
положеннях Указу Президента України
«Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності» від 23.07.1998
№ 817/98.

Так, відповідно до п. 4 даного Указу
визначено, що вищестоящий контролюючий
орган може за власною ініціативою
перевірити достовірність висновків
нижчестоящого контролюючого органу
шляхом перевірки документів
обов'язкової звітності суб'єкта
підприємницької діяльності або
висновків акта перевірки, складеного
нижчестоящим контролюючим органом.
Вищестоящий контролюючий орган вправі
прийняти рішення щодо повторної
перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності лише у тому разі, коли
стосовно посадових або службових осіб
контролюючого органу, які проводили
планову або позапланову перевірку
зазначеного суб'єкта, розпочато
службове розслідування або порушено
кримінальну справу. Державна податкова
адміністрація України вправі прийняти
рішення про проведення повторної
перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності у разі, коли таке рішення
оформляється наказом за підписом її
Голови.

З матеріалів справи вбачається, що
вимоги Указу Президента України «Про
деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності» від 23.07.1998
№ 817/98, відповідачем не були виконані і
повторна перевірка ТОВ «Бондарево» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.12.2009 по
30.11.2012, валютного законодавства з 01.12.2009
по 30.11.2012, проведена безпідставно.

Також у вступній частині акту №
144/222/20240580 від 19.04.2013 зазначено, що у
зв'язку з наданням до перевірки
первинних документів, що у акті
перевірки №101/222/20240580 від 19.03.2013 були
визнані як відсутні, а також отриманням
матеріалів, які не підтверджують дані
обліку суб'єкта господарювання, що
перевіряється, перевірку проведено в
приміщенні Новомосковської ОДПІ без
присутності директора та
уповноважених посадових осіб ТОВ
«Бондарево» ().

При складанні акту № 144/222/20240580 від
19.04.2013 відповідач керувався
здебільшого висновками акту №
101/222/20240580 від 25.01.2013, проте, відповідно
до пункту 83.1 статті 83 Податкового
кодексу України для посадових осіб
органів державної податкової служби
під час проведення перевірок
підставами для висновків є документи,
визначені цим Кодексом, податкова
інформація, експертні висновки, судові
рішення тощо. Отже, Новомосковська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не повинна
була робити свої висновки саме на
підставі висновків іншого акту
перевірки, оскільки використання даних
відомостей є упередженим та
необґрунтованим використанням
недостовірних даних.

З матеріалів справи та пояснень сторін
судом встановлено, що у відповідача на
момент проведення перевірки ТОВ
«Бондарево» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.12.2009 по 30.11.2012, валютного
законодавства з 01.12.2009 по 30.11.2012 були
наявні наступні документи:

- акти на оприбуткування (форма ПБаСГ-1);

- акти про використання мінеральних,
органічних мінеральних добрив та
засобів хімічного захисту рослин
(ВЗСГ-3);

- акти витрат насіння і садивного
матеріалу (форма ВЗСГ-4);

- технологічні карти полів;

- ТТН, подорожні листи вантажного
автомобіля;

- акти приймання-передач і продукції на
елеватори, складські квитанції руху
зерна;

- первинні документи на придбання
насіння, добрив, пального, запчастин
для техніки (договори, накладні,
податкові накладні, банківські
документи та ін.);

- сертифікати якості на насіння та
добрива;

- та інші.

Судом встановлено, що основним видом
діяльності ТОВ «Бондарево» є
діяльність у сфері сільського
господарства, а саме вирощування
зернових та технічних культур (код
підгрупи 01.11 за «КВЕД-2010»). Для
здійснення цієї діяльності ТОВ
«Бондарево» має усі необхідні ресурси,
а саме:

- земельні ділянки, які
використовувались у вирощуванні
зернових на підставі договорів оренди;

- необхідну кількість власної
сільськогосподарської техніки;

- необхідну кількість трудових ресурсі
середньооблікова чисельність на
підприємстві складає 19 робітників, у
т.ч. безпосередньо виконують роботу на
полях -13 чол.;

- операції придбання насіння, добрив,
пального, запчастин для техніки,
підтвердженні первинними документами;

- договори на зберігання зерна на
елеваторах, та інше.

Щодо доводів представника відповідача
про відсутність наказів ТОВ
«Бондарево» про затвердження по
підприємству на 2009, 2010, 2011 та 2012
планів-схем сівозміни полів та самі
плани-схеми сівозміни полів врожаю 2009,
2010, 2011 та 2012 (додатків до зазначених
наказів), в розрізі кожної місцевої
ради відповідних районів області, із
зазначенням контурів полів,
розташування та площі полів,
присвоєних номерів (або назв) кожному
полю сівозміни, згідно яких,
відбувалось оформлення первинних
документів та документів
бухгалтерського обліку
відповідальними посадовими особами
ТОВ «Бондарево» по витратам насіння і
посадкового матеріалу, використанню
мінеральних, органічних і
бактеріальних добрив,
паливно-мастильних матеріалів, інших
виробничих витрат, а також по
оприбуткуванню власно виробленої
сільськогосподарської продукції
рослинництва, врожаю 2009, 2010, 201 1 та 2012
років, відповідно, а також відсутність
затверджених по підприємству
плани-схеми сівозміни посівів
сільськогосподарських культур на 2009,
2010, 2011 та 2012 роки, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Сівозміна - це науково обґрунтоване
чергування культур і пару в часі та
просторі або тільки в часі.

Проекти сівозмін розробляються
одночасно із складанням плану
внутрішньогосподарського
землевпорядкування, в якому
вирішуються усі питання, пов'язані з
напрямком і спеціалізацією
господарства, структурою посівних
площ, балансом продукції тощо.

Порядок розроблення проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 2 листопада 2011
року № 1134 (далі - Порядок № 1134), визначає
механізм розроблення проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь (далі
- проект землеустрою).

Згідно п. 3 Порядку № 1134, проект
землеустрою розробляється на підставі
рішень органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
проведення робіт із землеустрою,
судових рішень, укладених договорів
між землевласниками
(землекористувачами) та розробником
проекту землеустрою.

Нормативи оптимального співвідношення
культур у сівозмінах затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 лютого 2010 року № 164 «Про
затвердження нормативів оптимального
співвідношення культур у сівозмінах в
різних природно-сільськогосподарських
регіонах».

З огляду на викладені норми, суд
приходить до висновку, що складання
планів-схем сівозміни полів є
необхідною ознакою саме для формування
та затвердження проекту землеустрою, а
відсутність таких планів-схем на
працюючому підприємстві не може бути
підтвердженням відсутності у
підприємства виробництва, збирання,
оприбуткування та зберігання
продукції рослинництва власного
виробництва, виробленої на власних або
орендованих сільськогосподарських
потужностях.

З приводу відсутності на ТОВ
«Бондарево» схем-карт використання
земель, бувших у колективній власності
та розпайованих на земельні частки
(паї) громадян, із зазначенням площ
полів та площ і номерів земельних
ділянок полів, присвоєних при
розпаюванні земель, по кожній місцевій
раді району станом на 31.12.2009, 31.12.2010,
31.12.2011 та 30.11.2012, суд зазначає наступне.

Термін «планування використання
земель» вживається у гл.30 (ст.ст.177-180)
Земельного кодексу України.

За нею, формами планування
використання земель є:

- розробка та затвердження програм
використання земель (державних,
регіональних);

- планування територій;

- природно-сільськогосподарське
районування земель.

Загальнодержавні програми
використання та охорони земель
розробляються з метою забезпечення
потреб населення і галузей економіки у
землі та її раціонального використання
і охорони. Загальнодержавні програми
використання та охорони земель
затверджуються Верховною Радою
України (ч.ч. 1, 3 ст. 177 Земельного
кодексу України).

У ст. 178 Земельного кодексу України
визначено, що регіональні програми
використання та охорони земель
розробляються Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними
державними адміністраціями і
затверджуються Верховною Радою
Автономної Республіки Крим та
обласними радами. Програми
використання та охорони земель міст
Києва і Севастополя розробляються
Київською і Севастопольською міськими
державними адміністраціями та
затверджуються відповідними радами.

Природно-сільськогосподарське
районування земель - це поділ території
з урахуванням природних умов та
агробіологічних вимог
сільськогосподарських культур (ч. 1 ст.
179 Земельного кодексу України).

Відповідно змісту п. 3 Порядку
здійснення
природно-сільськогосподарського,
еколого-економічного, протиерозійного
та інших видів районування (зонування)
земель, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 р. № 681 (далі - Порядок № 681),
схеми (карти) використовуються для
визначення екологічно чистих зон
виробництва сировини для дитячого і
дієтичного харчування та отримання
екологічно чистих харчових продуктів і
продовольчої сировини.

Згідно п. 8 Порядку № 681, схеми (карти)
природно-сільськогосподарського,
еколого-економічного, протиерозійного
та інших видів районування (зонування)
земель розглядаються
науково-технічними радами центральних
органів виконавчої влади з питань
земельних ресурсів, охорони
навколишнього природного середовища
та аграрної політики і затверджуються
спільно цими органами.

У зв'язку з вище викладеним, суд вважає,
що відсутність схем-карт використання
земель у ТОВ «Бондарево» не може бути
підтвердженням відсутності у
підприємства виробництва, збирання,
оприбуткування та зберігання
продукції рослинництва власного
виробництва, виробленої на власних або
орендованих сільськогосподарських
потужностях, оскільки дані документи
розробляє та затверджує не
підприємство, а науково-технічні ради
центральних органів виконавчої влади з
питань земельних ресурсів, охорони
навколишнього природного середовища
та аграрної політики.

Щодо відсутності первинних документів
у ТОВ «Бондарево», які б підтверджували
збирання і перевезення власно
виробленої продукції рослинництва
врожаю 2009, 2010, 2011 та 2012 років з полів до
місць зберігання
сільськогосподарської продукції
(зерносховищ, елеваторів), суд вважає за
необхідне зазначити, що для обліку
врожаю сільськогосподарських культур
використовуються єдині форми
первинних документів для всіх типів
сільськогосподарських підприємств.
Урожай зернових культур збирають
роздільним або прямим комбайнуванням.
Первинний облік зернової продукції
одержаної від урожаю, можна
здійснювати декількома варіантами.

За першим варіантом обліку одержаної
зернової продукції застосовують
путівки на вивезення продукції з поля.
За другим варіантом використовують
Реєстри відправлення зерна та іншої
продукції з поля. Бланк форми № 77 -
«реєстр відправки зерна та іншої
продукції з поля» (сільгоспоблік)
затверджено наказом Міністерства
сільського господарства СРСР № 260-2 від
24.11.1972. За третім варіантом обліку
одержаної зернової продукції
застосовуються талони і спеціальні
реєстри.

Зерно, яке надійшло від комбайнів на
тік, у більшості випадків вимагає
додаткового сортування та сушіння.
Роботи, пов'язані з очищенням зерна
оформляють Актом на сортування та
сушіння продукції рослинництва, який
складають в одному примірнику на кожну
партію продукції в присутності
агронома. Підписує його завідувач току,
бригадир, вагар, агроном господарства.
Акт є підставою для оприбуткування
очищеного зерна за культурами та
сортами, а також відходів, придатних
для використання, та списання відходів,
які не можна використати, і втрат від
усихання зерна.

Очищене зерно відправляється з току на
хлібоприймальні пункти або до
зерносховища. Зерно або насіння
олійних культур і трав, що відправляють
на приймальні або заготівельні пункти,
оформляється товарно-транспортною
накладною, яка складається в трьох
примірниках. Перший і другий
примірники видають водієві, а третій
залишається на місці відправлення.

Після прийняття зерна на
заготівельному пункті перший
примірник цієї накладної залишається у
приймальника як підстава для
оприбуткування зерна, а другий
примірник з розпискою приймальника
повертається водієві, який передає
його разом з Дорожнім листом
вантажного автомобіля до бухгалтерії
господарства.

Якщо зерно відправляється на
хлібоприймальний пункт залученим
транспортом, то товарно-транспортну
накладну виписують у чотирьох
примірниках. При цьому третій і
четвертий примірники залишаються у
водія, один з них повертається в
господарство разом з документами на
оплату транспортних послуг.

Суду дійсно не було надано документів
щодо обліку одержаної зернової
продукції, проте, суду були надані
договори поставки, ТТН, договори
зберігання з актами надання послуг та
актами приймання-передачі продукції,
що, в свою чергу, є первинними
документами, які підтверджують
збирання і перевезення власно
виробленої продукції рослинництва
врожаю 2009, 2010, 2011 та 2012 років з полів до
місць зберігання
сільськогосподарської продукції
(зерносховищ, елеваторів). У зв'язку з
чим, посилання відповідача про
відсутність у ТОВ «Бондарево» доказів
виробництва, збирання, оприбуткування
та зберігання продукції рослинництва
власного виробництва, виробленої на
власних або орендованих
сільськогосподарських потужностях, є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Додатково суд зазначає, що позивачем
було надано договори оренди земельних
ділянок, на якій ТОВ «Бондарево»
здійснює власну господарську
діяльність щодо вирощування
сільськогосподарської продукції.

Згідно з пп. 14.1.233 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, сільськогосподарські
угіддя - це рілля, багаторічні
насадження, сіножаті, пасовища та
перелоги. Відповідно,
сільськогосподарські угіддя
знаходяться на земельних ділянках
сільськогосподарського призначення.

Згідно з пп. 14.1.77 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України землі
сільськогосподарського призначення
для цілей глави 2 розділу XIV цього
Кодексу - це землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції.

За змістом наведених норм Податкового
кодексу України, для цілей справляння
фіксованого сільськогосподарського
податку землі, що використовуються
сільськогосподарським
товаровиробником для виробництва
продукції рослинництва, повинні
знаходитися у власності чи
користуванні такого виробника.

Зі змісту п. 308.4 ст. 308 Податкового
кодексу України вбачається, що для
розрахунку доходів від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва як таких, що
можуть враховуватися при визначенні
частки сільськогосподарського
товаровиробництва, можуть включатися
доходи від продажу продукції
рослинництва, вирощеної (виробленої) на
сільськогосподарських угіддях, що
знаходяться у користуванні особи на
будь-яких умовах.

За таких обставин продукція, вирощена
на земельній ділянці, орендованій
платником фіксованого
сільськогосподарського податку в
юридичної та/або фізичної особи, є
сільськогосподарською продукцією в
розумінні глави 2 розділу XIV
Податкового кодексу України незалежно
від того, чи зареєстровані належним
чином договори оренди такої ділянки.

Відповідно, така продукція повинна
враховуватися при визначенні частки
сільськогосподарського
товаровиробництва у розмірі 75
відсотків, необхідної для набуття та
підтвердження особою статусу платника
сільськогосподарського
товаровиробника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Закон України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі Закон
№ 996-ХІV) встановлює, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення (стаття 1
Закону № 996-ХІV). Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити (частини 1 та 2
статті 9 Закону № 996-ХІV).

Аналогічне визначення первинних
документів міститься й у правилах
ведення бухгалтерського обліку.
Зокрема, відповідно до Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88, (далі
Положення № 88) первинні документи - це
документи у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції (пункт 2.1.
Положення № 88), й складаються у момент
проведення операції або одразу після
її проведення (пункт 2.2. Положення № 88).

Отже, облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
податків здійснюється на підставі
первинних документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення), а
не про правочини (господарські
зобов'язання).

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку.

Суд вважає, що особливий режим
оподаткування сільськогосподарських
підприємств, встановлений ст. 209
Податкового Кодексу України, є
податковою пільгою, з огляду на таке.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Податкового
кодексу України, податкова пільга - це
передбачене податковим та митним
законодавством звільнення платника
податків від обов'язку щодо
нарахування та сплати податку та збору,
сплата ним податку та збору в меншому
розмірі за наявності підстав,
визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових
пільг є особливості, що характеризують
певну групу платників податків, вид їх
діяльності, об'єкт оподаткування або
характер та суспільне значення
здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30
Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового
кодексу України резидент, який
провадить підприємницьку діяльність у
сфері сільського і лісового
господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті (далі -
сільськогосподарське підприємство), та
може обрати спеціальний режим
оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
у порядку, затвердженому Кабінетом
Міністрів України (п. 209.2 ст. 209
Податкового кодексу України).

У п. 209.5 ст. 209 Податкового кодексу
України визначено, що платник податку,
який придбаває сільськогосподарські
товари/послуги в
сільськогосподарського підприємства,
який обрав спеціальний режим
оподаткування, має право збільшити
податковий кредит на суму сплаченого
(нарахованого) податку в загальному
порядку.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового
кодексу України,
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Згідно п. 4 Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 січня 2011 року № 11, сума податку на
додану вартість, що акумулюється на
спеціальному рахунку, не підлягає
вилученню до державного бюджету і
використовується
сільськогосподарським підприємством
відповідно до пункту 209.2 статті 209
Податкового кодексу України.

Контроль за дотриманням вимог цього
Порядку здійснюють органи державної
податкової служби (п. 5 Порядку
акумулювання сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках).

Зокрема, відповідно до п. 30.8 ст. 30
Податкового кодексу України
контролюючі органи здійснюють
контроль за правильністю надання та
обліку податкових пільг, а також їх
цільовим використанням, за наявності
законодавчого визначення напрямів
використання (щодо умовних податкових
пільг) та своєчасним поверненням
коштів, не сплачених до бюджету
внаслідок надання пільги, у разі її
надання на поворотній основі.
Податкові пільги, використані не за
призначенням чи несвоєчасно повернуті,
повертаються до відповідного бюджету.

Наведене означає, що законодавець
виключно сільськогосподарським
товаровиробникам надає таку пільгу, і
саме цим платникам податку надається
таке право на застосування
спеціального режиму.

Умови, за яких сільськогосподарське
підприємство втрачає право
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, встановлені п. 209.11 ст. 209
Податкового кодексу України.
Відповідно до вказаної норми, якщо
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування поставляє протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно
несільськогосподарські товари
послуги, питома вага яких перевищує 25
відсотків вартості всіх поставлених
товарів/послуг, то на таке підприємство
не поширюється спеціальний режим
оподаткування, встановлений цією
статтею. Таке підприємство зобов'язане
визначити податкове зобов'язання з
цього податку за підсумками звітного
податкового періоду, в якому було
допущено таке перевищення, і сплатити
податок до бюджету в загальному
порядку.

Таким чином, визначальним для
встановлення права особи
застосовувати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість є дотримання
сільськогосподарським
товаровиробником критерію щодо
питомої ваги сільськогосподарських
товарів, яка має становити не менше 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

При цьому сільськогосподарськими
відповідно до п. 209.7 ст. 209 Податкового
кодексу України вважаються товари,
зазначені у товарних групах 1-24,
товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з
УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в
результаті здійснення діяльності, на
яку відповідно до пункту 209.17 цієї
статті поширюється дія спеціального
режиму оподаткування у сфері
сільського та лісового господарства, а
також рибальства, якщо такі товари
вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовляються), а послуги надаються,
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Відповідно, єдиними критеріями для
віднесення товарів до
сільськогосподарських для цілей
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість є належність цих товарів до
певної товарної групи, а також
створення цих товарів у процесі
діяльності, визначеної пунктом 209.17
статті 209 Податкового кодексу України
(які також визначаються за
відповідними грудами класифікатора
видів економічної діяльності).

Якщо товари відповідають визначеним
товарним групам та отримані в
результаті здійснення діяльності, що
відповідає визначеним видам, вони є
сільськогосподарськими і повинні
враховуватися при визначенні питомої
ваги сільськогосподарських товарів
дія цілей застосування спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість. При цьому
недотримання питомої ваги щодо
реалізації сільськогосподарських
товарів є єдиною підставою для
застосування до
сільськогосподарського
товаровиробника правил загального
режиму оподаткування податком на
додану вартість.

Судом встановлено, що питома вага
вартості сільськогосподарських
товарів (товарна група 10 «зернові
культури» згідно з УКТ ЗЕД) у ТОВ
«Бондарево» становила приблизно 95,7
відсотків вартості всіх товарів,
поставлених за перевіряємий період. З
огляду на те, що висновки відповідача
щодо непідтвердження у підприємства
виробництва, збирання, оприбуткування
та зберігання продукції рослинництва
власного виробництва, виробленої на
власних або орендованих
сільськогосподарських потужностях,
спростовані наведеними обставинами та
доказами, суд вважає, що рішення
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № 1/10/152 від
13.06.2013 про виключення
сільськогосподарського підприємства
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бондарево» з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування, було прийняте без
достатній на те правових підстав. У
зв'язку з викладеним вище таке рішення
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне відновити порушене право
позивача та зобов'язати відповідача
поновити з дати виключення, а саме з 01
листопада 2010 року, ТОВ «Бондарево» в
реєстрі суб'єктів спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість та видати ТОВ «Бондарево»
свідоцтво про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Податкового
кодексу України та за визначенням
Кодексу адміністративного судочинства
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність вчинення
спірних дій належним чином не довів.

Оскільки, вчиняючи оскаржувані дії,
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, суд вважає за
необхідне адміністративний позов
задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бондарево"
- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № 1/10/152 від
13.06.2013 року про виключення
сільськогосподарського підприємства
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бондарево" з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування.

Зобов'язати Новомосковську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області поновити з
дати виключення, а саме з 01 листопада 2010
року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бондарево" в реєстрі
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість та видати Товариству з
обмеженою відповідальністю "Бондарево"
свідоцтво про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бондарево» (код
ЄДОРПОУ 20240580) судовий збір у розмірі 68,82
грн. (шістдесят вісім грн. 82 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
20 січня 2014 року

Суддя О.Б. Ляшко