Справа № 607/3804/13-а
Суддя: Процько Я. В.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Справа №607/3804/13-а
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про надання житла в
гуртожитку та виділення земельної
ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Тернопільської міської ради
про надання житла в гуртожитку та
виділення земельної ділянки площею 10
соток для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. В обґрунтування
вказаних вимог посилається на ст. 47
Конституції України та зазначає, що
неодноразово зверталась до
відповідача з клопотаннями про
безоплатне надання вказаного житла та
виділення зазначеної ділянки, однак
вони залишені поза увагою тому вона
змушена була звернутись до суду за
захистом свого порушеного права.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, надіславши на адресу суду
заяву з клопотанням про розгляд справи
за її відсутності та зазначила, що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надіславши на
адресу суду заяву з клопотанням про
розгляд справи за його відсутності.
Також представник відповідача у своїх
запереченнях проти адміністративного
позову від 06 червня 2013 року зазначає, що
у задоволені позову слід відмовити
оскільки позивачка не перебуває на
квартирному обліку Тернопільської
міської ради, а тому не може отримати
житлове приміщення, що ж до земельної
ділянки, то вважає її виділення не
безумовним обов'язком органу місцевого
самоврядування.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши подані сторонами докази,
приходить до переконання, що у
задоволенні позову слід відмовити з
огляду на таке.

Статтею 31 Житлового кодексу
Української РСР (далі ЖК України)
передбачено, що громадяни, які
потребують поліпшення житлових умов,
мають право на одержання у
користування жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством, цим
Кодексом та іншими актами
законодавства. Жилі приміщення
надаються зазначеним громадянам, які
постійно проживають у даному
населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством), як
правило, у вигляді окремої квартири на
сім'ю. Водночас статтею 34 цього Кодексу
визначаються підстави для визнання
громадян потребуючими поліпшення
житлових умов

Жилі приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
та внесені до єдиного державного
реєстру громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, крім
випадків, передбачених статтею 46,
частинами першою і другою статті 54,
частиною першою статті 90, частиною
шостою статті 101, статтями 102, 110,
частиною першою статті 114 цього
Кодексу, а також інших випадків,
передбачених законодавством. (ст. 42 ЖК
України)

Частиною 1 ст. 43 ЖК України передбачено,
що громадянам, які перебувають на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.

Позивачка є пенсіонером за віком, що
стверджується копією пенсійного
посвідчення серії ААЖ № 745854 від 13
лютого 2012 року і, згідно ст. ст. 45, 46 ЖК
України, не має права ні на
першочергове, ні на позачергове
надання жилого приміщення.

Згідно копії відповіді заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради В.В.
Камінського № 242/06 від 08 вересня 2012 року
вбачається, що позивачка перебуває на
кооперативному обліку при виконавчому
комітеті Тернопільської міської ради з
30 березня 1984 року в загальному списку
під № 888, склад сім'ї 5 осіб.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо
виділення їй житлового приміщення на
даний момент передбачає нівелювання
принципу черговості надання такого
житла, що суперечить вимогам закону, а
саме ч. 1 ст. 43 ЖК України, і не можуть
бути задоволені судом.

Що ж до вимог позивачки про виділення
земельної ділянки, то судом
встановлено наступне.

Згідно відповіді виконавчого комітету
Тернопільської міської ради № 8/08 від 08
серпня 2012 року позивачку
проінформовано, що її звернення про
виділення земельної ділянки
розглянуто і повідомлено, що станом на
момент розгляду даного звернення
розроблений новий Генеральний план
забудови міста Тернополя, яким
передбачено розташування житлового
району садибної забудови в західному
напрямку міста, вздовж Львівської
траси. Дана територія розташована за
межами населеного пункту та
знаходиться в користуванні
навчально-дослідного виробничого
господарства «Наука». Тому є
необхідність в зміні меж населеного
пункту та отриманні згоди
землекористувача на вилучення
земельної ділянки у встановленому
порядку. Після прийняття рішень з
даного приводу, розроблятиметься
детальний план забудови території,
яким визначаються вже розташування
окремих земельних ділянок та об'єктів
містобудування, вулиць, проїздів,
пішохідних зон, щільність,
поверховість, інші параметри забудови,
містобудівні умови і обмеження
забудови земельних ділянок, що
передбачено статтею 19 Закону України
«Про врегулювання містобудівної
діяльності». Також повідомлено про те,
що рішенням Тернопільської міської
ради від 08 квітня 2011 року №6/7/55 «Про
надання дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки площею до
13 га. за адресою вул. Микулинецька, 116
для ведення садівництва»
Тернопільській міській громадській
організації «Садово-городнє
товариство «Калиновий цвіт» дано
дозвіл на складання проекту відведення
земельної ділянки, площею до 13 га., для
ведення садівництва, з передачею у
власність членам товариства, за
адресою вул. Микулинецька, 116. Станом на
час розгляду звернення, проект
відведення товариством «Калиновий
цвіт» не виготовлено, остаточна площа
земельної ділянки не встановлена,
детальний план забудови не розроблено
та не погоджено у встановленому
порядку, кількість садових ділянок не
визначено.

Частиною 1 статті 3 Земельного Кодексу
України в редакції, від 05 липня 2012 року,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин (далі ЗК Україна),
встановлено, що земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до вимог статті 12 ЗК
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад та
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
(ч. 6 ст. 118 ЗК України)

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України,
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Рішенням Тернопільської міської ради
№ 5/33/19 від 30 березня 2010 року «Про
надання повноважень щодо розгляду
звернень» відділу використання
земельних ресурсів надано право
розглядати та надавати відповіді
юридичним і фізичним особам на
звернення, пов'язані з вилученням та
наданням земельних ділянок, які згідно
вимог чинного законодавства немає
можливості задовольнити.

Як убачається з тексту зазначеної
відповіді на звернення позивачки,
підстав для задоволення її клопотання
та виділення бажаної нею земельної
ділянки не було, тому суб'єкт винесення
такої відмови діяв в межах повноважень
і порушення процедури розгляду такого
клопотання немає.

Відповідно до вимог ч.1. ч. 2 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд вважає, що відповідачами
доведено правомірність його дій, тому
підстави для задоволення позову і у
частині виділення земельної ділянки
відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 70, 71, 158, 160, 162, 163, 167, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст. 31, 34, 42, 43, 45, 46 Житлового
кодексу Української РСР, ст. ст. 116, 118
Земельного кодексу України в редакції,
що діяла станом на 05 липня 2012 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про надання житла в
гуртожитку та виділення земельної
ділянки, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий суддяЯ. В. Процько