Справа № 448/103/14-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/103/14-а
Провадження № 6-а/448/30/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
заяву старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області Бідак О.Є.
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2014 року ст. державний виконавець
ВДВС Мостиського РУЮ Львівської
області Бідак О.Є. звернулася до суду із
зазначеною заявою, посилаючись на те,
що у ВДВС Мостиського РУЮ на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист Мостиського районного
суду Львівської області № 2а-53/2011 від
02.10.2013 року щодо зобов'язання
управління ПФУ в Мостиському районі
провести нарахування та виплату ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної залежно від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 24.08.2010 року по
31.01.2011 року включно з урахуванням вже
проведених виплат.

Вказувала, що постановою державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 15.11.2013 року боржника
зобов'язано нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 підвищення до пенсії отриманої
в період з 24.08.2010 року по 31.01.2011 року у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зазначала, що у ВДВС Мостиського РУЮ
надійшло повідомлення управління ПФУ в
Мостиському районі від 30.12.2013 року №
6672/03-20, згідно якого боржником
проведено нарахування ОСОБА_2
вказаного підвищення до пенсії, а
доплату до пенсії буде виплачено
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
тобто у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. В результаті проведення
виконавчих дій встановлено, що
боржником виконано частину рішення
суду лише про нарахування соціальних
виплат, проте боржником не проводиться
виплата соціальної допомоги у зв'язку
із відсутністю бюджетних коштів.

Стверджувала, що згідно інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 846/12/13-13 від 13.06.2013 року зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат. Така зміна можлива лише у разі
виконання боржником зобов'язальної
частини рішення про нарахування
соціальних виплат.

З огляду на наведене, просила суд
змінити спосіб і порядок виконання
рішення суду зобов'язального характеру
на стягнення суми боргу з рахунків
управління Пенсійного фонду України у
Мостиському районі Львівської області.

В судове засідання державний
виконавець та представник боржника -
управління ПФУ в Мостиському районі -
не з'явилися, однак від них надійшли
заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Стягувачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, що у відповідності до
вимог ст.236 КАС України, не є перешкодою
для розгляду питання про зміну способу
і порядку виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали поданої
заяви та матеріали справи, суд вважає,
що заявлені вимоги слід задоволити,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Мостиського районного суду Львівської
області від 09.03.2011 року у справі №
2а-53/2011 зобов'язано управління ПФУ в
Мостиському районі Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни у розмірі,
встановленому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеної залежно від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 24.08.2010 року по
31.01.2011 року включно з урахуванням вже
проведених виплат.

Постанова суду на даний час набрала
законної сили та є обов'язковою до
виконання.

На підставі даної постанови Мостиським
районним судом Львівської області
видано виконавчий лист № 2а-53/2011 від
02.10.2013 року, який пред'явлено для
примусового виконання у ВДВС
Мостиського РУЮ Львівської області.

15.11.2013 року ст. державним виконавцем
Бідак О.Є. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
40760807 по примусовому виконанню
вищевказаного виконавчого листа та
зобов'язано управління ПФУ в
Мостиському районі Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії отриманої в
період з 24.08.2010 року по 31.01.2011 року у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

На виконання вказаного судового
рішення, управлінням ПФУ в Мостиському
районі Львівської області було
здійснено нарахування ОСОБА_2 держаної
соціальної допомоги за період з 24.08.2010
року по 31.01.2011 року у розмірі 884 грн. 74
коп., однак сплата такої суми
відбудеться за умови наявності
відкритих асигнувань та кошторисних
призначень за судовими рішеннями.

Оскільки, як вбачається із доданих до
заяви матеріалів, 30.12.2013 року до ВДВС
Мостиського РУЮ надійшло повідомлення
(№ 6672/03-20 від 30.12.2013 року) від боржника
управління ПФУ в Мостиському районі
Львівської області щодо стану
виконання рішення суду, з якого
встановлено, що зазначені кошти
стягувачу нараховано та буде виплачено
у відповідності до положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», тобто у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Таким чином, боржником управління ПФУ в
Мостиському районі Львівської області
виконано рішення суду лише в частині
нарахування соціальної допомоги, а що
стосується виплати, то така не
проводилась через відсутність
бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіттям з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ст.124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.11 цього ж Закону,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, крім іншого, звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Як відомо із змісту ч.1 ст.36 вказаного
Закону, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» № 4901-VI від
05.06.2012 року, яким встановлюються
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.3 зазначеного
Закону, виконання рішення суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішення
суду.

Відтак, гарантом виконання рішення
суду, де боржником є державний орган,
виступає держава в особі Державної
казначейської служби. Однак законом не
передбачено виконання Державною
казначейською службою рішень суду
зобов'язального характеру, що в свою
чергу унеможливлює виконання
зазначених рішень без зміни його
способу.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органів державної влади на відсутність
коштів як на причину неможливості
виплатити кошти за рішенням суду, судом
не може бути прийнято до уваги.

Бо, як відомо, у державному бюджеті
України на 2013 рік та на 2014 рік Державній
казначейській службі України на
виконання рішень судів передбачено
кошти за окремою бюджетною програмою.

У відповідності до ст.263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Вказана норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил
зазначеної статті є наявність
обставин, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі - ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Згідно роз'яснень інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 846/12/13-13 від 13.06.2013 року, під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти вжиття нових заходів для
реалізації рішення. Ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

У даній категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення суду можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду
виключно про стягнення коштів,
боржником за яким є державний орган.

За таких обставин, суд вважає, що в
даному випадку питання полягає у
можливості здійснити заміну способу та
порядку виконання судового рішення із
зобов'язання виплатити визначену
конкретизовану нараховану суму на
стягнення такої суми. Правових
обмежень або перешкод, які б
унеможливлювали здійснити таку заміну
немає та законодавством не
передбачено. На думку суду, будь-яких
змін предмету або підстав розглянутих
судом вимог не відбувається, а лише
відбувається зміна формулювання
обов'язку відповідача (боржника)
здійснити виплату відповідної суми
коштів, які такий зобов'язаний був
проводити.

Враховуючи все вищенаведене, суд
дійшов до висновку, що заявником
доведені обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, такі є
законними, відтак вказана заява про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 160, 165, 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області Бідак О.Є.
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду - задоволити.

Змінити спосіб та порядок виконання
постанови Мостиського районного суду
Львівської області від 09.03.2011 року по
справі № 2а-53/2011 року, а саме - стягнути з
управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
на користь ОСОБА_2 нараховане
підвищення до пенсії за період з 24.08.2010
року по 31.01.2011 року, з урахуванням
проведених виплат, в сумі 884 (вісімсот
вісімдесят чотири) гривні 74 коп.

На дану ухвалу протягом 5 (п'яти) днів з
дня її проголошення (отримання особами,
без участі яких постановлено ухвалу)
може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд.

СуддяВ.В. Борисенко