Справа № 801/8886/13-а
Суддя: Омельченко В'ячеслав Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 801/8886/13-а

15.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Омельченка В. А.,

суддів Дадінської Т.В. ,

Дудкіної Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи №
801/8886/13-а за апеляційною скаргою
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Тоскіна Г.Л. ) від
01.10.13

за позовом Акціонерного товариства
закритого типу "Вітас" (вул. Київська, 4,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим,95053)

до Міністерства доходів і зборів
України (пл. Львівська, 8, м.Київ,04655)

Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим (вул. М. Залки, 1/9,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим,95053)

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.13
адміністративний позов Акціонерного
товариства закритого типу "Вітас" до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій
задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
Міністерства доходів і зборів України
в прийнятті декларації з податку на
додану вартість Акціонерного
товариства закритого типу "Вітас" за
липень 2013 року, поданої 19.08.2013.

Податкову декларацію з податку на
додану вартість за липень 2013 року
вважати такою, що подана Акціонерним
товариством закритого типу "Вітас" до
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів - 19.08.2013.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів відобразити в
картці особового рахунку з податку на
додану вартість Акціонерного
товариства закритого типу "Вітас"
показники, зазначені в декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року, поданої 19.08.2013.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Акціонерного товариства
закритого типу "Вітас" () 34,41
гривень судового збору шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень
-відповідачів.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів у місячний строк
з дня набрання законної сили судовим
рішенням надати звіт до Окружного
адміністративного суду АР Крим про
виконання постанови у справі.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
01.10.13 та прийняти нове рішення по
справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права. А саме, апелянт
посилається на те, що неприйняття
податковим органом наданої позивачем
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року викликано
тим, що позивач не перебуває на обліку в
ДПІ у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів як платник
податку на додану вартість.

На думку апелянта, його дії
відповідають вимогам діючого
законодавства, а отже є обґрунтованими.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Міністерства доходів і зборів України.

У судове засідання сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що
Акціонерне товариство закритого типу
"Вітас" 18.01.1994 року зареєстроване
виконавчим комітетом Сімферопольської
міської ради АР Крим як юридична особа,
про що свідчить свідоцтво про державну
реєстрацію серії А00 № 431995.

19.08.2013 року АТЗТ "Вітас" засобами
електронного зв'язку до податкового
органу за місцем реєстрації направило
декларацію з податку на додану
вартість, підтвердженням чого є
електронна квитанція № 1 від 19.08.2013
року.

З матеріалів справи вбачається, що
19.08.2013 року Міністерством доходів і
зборів України, згідно з квитанцією № 1,
декларація АТЗТ "Вітас" за липень 2013
рік не була прийнята, у зв'язку з тим, що
товариство не є платником податку на
додану вартість на момент подання
звіту, свідоцтво платника ПДВ
анульовано 19.05.2010 року. Не
погодившись з зазначеними діями
Міністерства доходів і зборів України,
позивач звернувся до суду.

Судова колегія, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із п. 46.1. ст. 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Платниками податків відповідно до п.
15.1. ст. 15 Податкового кодексу України
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний: вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Згідно п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу
України податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору, а
саме відображати інформацію, яку
повинна містити форма податкової
декларації та за відсутності якої
документ втрачає визначений цим
Кодексом статус із настанням
передбачених законом юридичних
наслідків (п.48.2 ст. 48 Податкового
кодексу України).

Пунктом 48.3. ст. 48 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Відповідно до п.п. 48.5.1. п. 48.5 ст. 48
Податкового кодексу України податкова
декларація повинна бути підписана:
керівником платника податків або
уповноваженою особою, а також особою,
яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку та
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником та
особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку; податкова
звітність, складена з порушенням, не
вважається податковою декларацією.

Надана позивачем декларація із ПДВ за
липень 2013 року, копія якої наявна в
матеріалах справи, не містить в собі
будь-яких порушень наведених вище норм
податкового законодавства.

Відповідно до п. 49.1. ст.49 ПК України,
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків АТЗТ "Вітас"
перебуває на обліку в ДПІ у м.
Сімферополі з 15.02.1994 за № 3044.

Пунктом 49.8. ст. 49 Податкового кодексу
України встановлено, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п. 49.9. ст. 49 Податкового кодексу
України за умови дотримання платником
податків вимог цієї статті посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
зареєструвати податкову декларацію
платника датою її фактичного отримання
органом державної податкової служби.

Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України №1492 від
25.11.2011 р., зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України від 20.12.2011 р. за № 1490/20228
затверджено форми та порядок
заповнення і подання податкової
звітності з ПДВ (далі - порядок №1492).

Відповідно до п.4 Розділу Ш Порядку № 1492
податкова звітність у паперовій формі
подається на аркушах А4, в електронній
формі - згідно з порядком підготовки і
подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку.

Декларація подається платником у
визначений у пункті 5 розділу II Порядку
№1492 строк до підрозділу органу
державної податкової служби, яким
здійснюється приймання податкової
звітності, за формою, встановленою на
дату подання.

Договір про визнання електронних
документів надається до органу ДПС за
місцем реєстрації платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що
договір №120120121 від 12.01.2012 року про
визнання електронних документів
позивачем було підписано із ДПІ в м.
Сімферополі.

Квитанція про одержання звіту в
електронній формі (далі - перша
квитанція) - електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
центру обробки електронної звітності
або оператора та засвідчує факт і час
одержання звіту в електронній формі
(Наказ Державна податкова
адміністрації України , від 06.04.2009, № 168
"Про впровадження централізованої
системи електронної податкової
звітності платників податків в органах
ДПС України").

Відповідно п. 9 підрозділу 10 Розділу ХХ
Податкового кодексу України тимчасово,
до розробки та впровадження в дію
автоматизованої системи "Єдине вікно
подання електронної звітності"
відповідно до пункту 49.17 статті 49 цього
Кодексу, діє Порядок з підготовки і
подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку,
затверджений наказом Державної
податкової адміністрації України від 10
квітня 2008 року №233 та зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 16 квітня
2008 року за N 320/15011. Згідно із
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 10 квітня 2008
року N 233, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 16 квітня 2008 р. за N 320/15011
"Про подання електронної податкової
звітності", а саме п. 7.4 перша квитанція
є підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо
на електронну адресу платника податків
не надійшла перша квитанція, то
податковий документ вважається
неодержаним.

Згідно п.7.5 ст.7 Наказу №233,
підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Повноваження податкового органу, що
дозволяють відмовити в прийнятті
податкової декларації встановлені п.
49.11 ст. 49 Податкового кодексу України,
який набрав чинності на час виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до п. 49.11. ст. 49 Податкового
кодексу України у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови:

- у разі отримання такої податкової
декларації, надісланої поштою або
засобами електронного зв'язку, -
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання;

- у разі отримання такої податкової
декларації особисто від платника
податку або його представника -
протягом трьох робочих днів з дня її
отримання.

Пунктом 49.12. ст. 49 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі
отримання відмови органу державної
податкової служби у прийнятті
податкової декларації платник
податків має право:

- подати податкову декларацію та
сплатити штраф у разі порушення строку
її подання;

- оскаржити рішення органу державної
податкової служби у порядку,
передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Відповідно до п.22 Порядку № 1492
податкова звітність, надана платником
або його представником (у паперовому
вигляді, поштою, засобами електронного
зв'язку) та заповнена з порушенням норм
пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 розділу II
Кодексу, вважається не поданою, про що
повідомляється платник у порядку,
визначеному пунктом 49.11 статті 49
розділу II Кодексу.

Згідно з п.23 Порядку № 1492 відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти декларацію
з будь-яких причин, не визначених
статтею 49 розділу II Кодексу, у тому
числі висунення будь-яких, не
визначених статтею 49 розділу II Кодексу
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
сум бюджетних відшкодувань,
незаконного збільшення податкових
зобов'язань тощо), забороняється.

Також слід зазначити, що відповідно до
п. 183.12 Податкового кодексу України
реєстр платників податку на додану
вартість веде центральний орган
державної податкової служби.

Частиною 4 положення про Міністерство
доходів і зборів України,
затвердженого Указом Президента
України від 18.03.2013 року № 141/2013,
встановлено, що Міністерство доходів і
зборів України відповідно до
покладених на неї завдань контролює
своєчасність подання платниками
податків та єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларації, розрахунки тощо),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків і
зборів, єдиного внеску, забезпечує
ведення обліку податків і зборів,
єдиного внеску та здійснює
диференціацію платників податків.

Таким чином, до обов'язків Міністерство
доходів і зборів України входить
автоматизоване ведення бази Реєстру, а
до обов'язків Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів безпосередньо
прийом декларацій.

Міністерством доходів і зборів України
доведено до відома позивача про
неприйняття податкової декларації за
липень 2013 року 19.08.2013.

Отже, до повноважень Міністерства
доходів і зборів України, як до суб'єкта
владних повноважень, не віднесено
прийняття рішень щодо неприйняття або
прийняття податкових декларацій.

Відмову в прийнятті податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року було
направлено саме від Міністерства
доходів і зборів України, проте, ані
Податковим кодексом, ані Наказом ДПА
України № 233 від 10.04.2008 року не
визначено в процедурі прийняття
електронної звітності можливість
прийняття вказаних рішень
Міністерством доходів і зборів
України, відповідні дії повинні
здійснювати тільки органи податкової
служби, в яких перебуває на обліку
платник податків.

Згідно до акту № 394/15-2 від 19.05.2010 року
комісією, створеною на підставі наказу
ДПІ в м. Сімферополі, прийнято рішення
про анулювання реєстрації платника
податку на добавлену вартість АТЗТ
"Вітас". Не погодившись с вказаним
рішенням, АТЗТ "Вітас" звернулося до
суду за захистом своїх прав з
адміністративним позовом про
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
28.07.2010 року в адміністративній справі №
2а-7269/10/0170/15 позовні вимоги задоволені у
повному обсязі, а саме рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість АТЗТ
"Вітас", оформлене актом № 394/15-2 від
19.05.2010 р., скасовано.

А також, ухвалою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
03.08.2009 року було задоволено клопотання
позивача про забезпечення позову, а
саме зупинено дію акту ДПІ в м.
Сімферополі № 394/15-2 від 19.05.10 р. про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.

Після звернення ДПІ в м. Сімферополі АР
Крим з апеляційною скаргою до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду на постанову
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 28.07.2010 року, суд другої
інстанції відмовив в задоволенні
апеляційної скарги, залишивши
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 28.07.2010 року без змін.

АТЗТ "Вітас" зверталося до ДПІ в
м.Сімферополі з заявою про поновлення
реєстрації платника ПДВ б/н від 09.02.2011
року.

Згідно листа Державної податкової
адміністрації АР Крим № 823/10/29-033 від
04.03.2011 р., підставою для внесення до
Реєстру запису про відміну анулювання
реєстрації є рішення суду, яке набрало
законної сили.

Відповідно до п. 6.2 розділу V Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України 22.12.2010 N 978, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 29 грудня
2010 р. за N 1400/18695, підставою для внесення
до Реєстру запису про відміну
анулювання реєстрації, що відбулась за
ініціативою податкового органу, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, або рішення податкового органу
про відміну анулювання реєстрації та
скасування свого рішення про
анулювання реєстрації платника ПДВ.
Рішення із копіями відповідних
документів направляються до
центрального органу державної
податкової служби для розгляду та
внесення відповідних змін до Реєстру.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України, ч. 1 ст. 255 КАС України, ч. 2 ст. 13
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Судове рішення про визнання
протиправним та скасування рішення ДПІ
у м. Сімферополі АР Крим про анулювання
реєстрації платника ПДВ АТЗТ "Вітас"
набрало законної сили 17.01.2011 року.

У разі набрання законної сили судовим
рішенням про задоволення зазначених
позовних вимог та визнання
протиправним рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість відповідне рішення
податкового органу вважається
протиправним з моменту його прийняття.

А отже, таке рішення податкового органу
не створює будь-яких правових
наслідків. Тому свідоцтво платника
податку на додану вартість слід
вважати чинним протягом усього часу
від моменту його видачі, у тому числі в
період від дати прийняття рішення про
анулювання такого свідоцтва до
набрання чинності відповідним
рішенням суду.

Зазначена позиція викладена у
Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.08.2010 року № 1172/11/13-10.

Таким чином, правові підстави вважати
позивача особою, не зареєстрованою
платником ПДВ, на час подання
податкової декларації із ПДВ за липень
2013 року у Міністерстві доходів і зборів
України були відсутні.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції
оперативний облік платежів, що
надходять до бюджету, ведеться
підрозділом адміністрування облікових
показників та звітності органу
державної податкової служби
відповідно до порядку, установленого
для справляння платежів до бюджету.

Проведення операцій в особових
рахунках платників здійснюється в
хронологічному порядку (п.1.6 Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18 липня 2005 р. N 276 (далі -
Інструкція № 276)

Згідно з п. 3.1 Інструкції № 276 з метою
обліку нарахованих і сплачених сум
платежів до бюджету органами державної
податкової служби на кожний поточний
рік відкриваються особові рахунки за
кожним платником та кожним видом
платежу, які повинні сплачуватися
такими платниками.

Нарахуванню в особових рахунках
платників підлягають: податкові
зобов'язання, штрафні санкції та пеня,
самостійно визначені платником;
податкові зобов'язання, штрафні
санкції та пеня, нараховані органом
державної податкової служби та
узгоджені платником відповідно до
чинного законодавства; пеня за
порушення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання; відсотки за користування
розстроченням (відстроченням)
податкових зобов'язань; непогашені
суми векселя, що видається суб'єктом
господарювання при здійсненні
операцій з давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах (п.4.1
Інструкції № 276).

Нарахування податкових зобов'язань та
штрафних санкцій, що самостійно
визначені та узгоджені платником,
обліковується у розділі "Нараховано
платежів - зменшено платежів" за
відповідними кодами операцій.

Тобто дані карток особових рахунків
повинні відображати фактичний стан
платежів до бюджету платника податків.

Позивач відобразив показники
діяльності в податковій звітності - в
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції № 276
картки особових рахунків
відкриваються тим структурним
підрозділом органу державної
податкової служби, який відповідно до
своїх функціональних обов'язків
відкриває особові рахунки платників.

Наведені положення законодавства
надають підставу для висновку про
наявність у платника податків
матеріально-правового інтересу в тому,
щоб дані карток особових рахунків
правильно відображали фактичний стан
платежів до бюджету.

Крім того, судова колегія зауважує, що
обов'язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії, а також
відповідних дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

Оскільки відмова у прийнятті поданої
декларації призводить до виникнення
юридичних наслідків для платника
податків у вигляді накладення на
такого платника штрафу за несвоєчасне
подання декларації, така відмова може
бути предметом розгляду в
адміністративних судах України.

Відповідачем у разі оскарження до суду
відмови податкового органу у прийнятті
податкової декларації є орган
державної податкової служби, що
надіслав відповідне повідомлення.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49
Податкового кодексу України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Задоволення судом позовних вимог щодо
визнання протиправною відмови
прийняти податкову декларацію означає,
що відповідне рішення не створило
жодних правових наслідків, а податкова
декларація є поданою вчасно на
підставі пункту 49.13 статті 49
Податкового кодексу України. Тому в
такому разі обов'язок платника
податків щодо своєчасного подання
податкової декларації є виконаним
належним чином, а його порушені права
цілком відновленими.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку про
безпідставність доводів апеляційної
скарги з підстав їх спростування
матеріалами справи та встановленими
обставинами, оскільки відмова
Міністерства доходів і зборів України
в прийнятті податкової декларації АТЗТ
"Вітас" з податку на додану вартість за
липень 2013 року є такою, що вчинена з
порушенням основних принципів
адміністративної процедури,
встановлених ст. 2 КАС України, отже є
протиправною.

При таких обставинах справи судова
колегія не знаходить правових підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення суду
першої інстанції.

Але судова колегія вважає за
необхідним змінити постанову суду
першої інстанції в частині розподілу
судових витрат у відповідності із
положеннями статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалено
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа).

Таким чином, понесені позивачем судові
витрати суд присуджує на користь
позивача з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
01.10.13 у справі № 801/8886/13-а змінити.

Викласти п. 5 резолютивної
частини постанови в наступній
редакції:

"Стягнути з Державного бюджету
України на користь Акціонерного
товариства закритого типу "Вітас"
() 34,41 гривень судового
збору ".

В іншій частині постанову
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 01.10.13 у справі № 801/8886/13-а
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
В.А.Омельченко

Судді підпис Т.В.
Дадінська

підпис Т.М. Дудкіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
В.А.Омельченко