Справа № 607/17341/13-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2013 Справа №607/17341/13-а

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука
П.Я.

- при секретарі Гапій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,
-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
виконавчої дирекції Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення №10/517 від
02.09.2013р., посилаючись на те, що даною
постановою на нього накладено
адміністративне стягнення в розмірі
136,00 грн. за порушення, передбачене ч.1
ст.165-5 КУпАП - порушення посадовими
особами підприємств, установ,
організацій, фізичними особами, які
використовують найману працю, порядку
використання коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, а
саме оплата праці тренера за період з
01.01.2013року по 30.06.2013року, кваліфікаційні
характеристики якого не відповідають
займаній посаді - 8163грн. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що у рішенні №15-ц від
03.09.2013р. зазначено, що перевіркою
правомірного (цільового) використання
коштів Фонду (акт від 22.08.2013р.) виявлено
порушення порядку використання
страхових коштів та/або використання
страхових коштів не за цільовим
призначенням, а саме використання
коштів Фонду не за цільовим
призначенням, чим порушено: п.2.5.1
Порядку часткового фінансування
дитячо - юнацьких спортивних шкіл за
рахунок коштів Фонду від 31.07.2012р. № 44,
п.31 "Положення про дитячо - юнацьку
спортивну школу" від 05.11.2008р. № 993. З
даним актом він не погоджується,
оскільки зазначені у акті перевірки
від 22.08.2013р. обставини «оплати праці
тренера - викладача за період з 01.01.2013р.
по 30.06.2013р., кваліфікаційні
характеристики якого не відповідають
займаній посаді - 8163 грн» (стор. 4 акту) є
безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив суд скасувати
оскаржувану постанову. Крім того,
просив поновити йому строк для
звернення до суду, оскільки первинно
ним було подано позов до
Тернопільського окружного
адміністративного суду, однак ухвалою
цього суду від 17.09.2013року позовну заяву
повернуто позивачу для подачі до
належного суду, а тому ним пропущено
строк для звернення до
адміністративного суду.

Представник відповідача Буклешова Т.М.
в судовому засіданні заперечила проти
позову та просить відмовити в його
задоволенні, подавши суду письмові
заперечення в яких зазначила, що на
підставі наказу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
06.08.2013 року № 264/ос «Про комплексну
ревізію робочих органів
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності»,
наказу виконавчої дирекції ТОВ ФСС з
ТВП від 13.08.2013 року №167-ос, проведено
перевірку правомірності цільового
використання коштів Фонду
Тернопільською обласною
дитячо-юнацькою спортивною школою
«Спартак» Тернопільської обласної
організації фізкультурно-спортивного
товариства «Спартак» за період з 01.01.2013
року по 30.06.2013 року. Перевіркою
встановлено, що протягом
обревізованого періоду кошти Фонду
використовувалися на оплату праці
працівників ДЮСШ «Спартак» та на
оплату послуг банку за
розрахунково-касове обслуговування. На
посадах тренерів-викладачів працюють
фахівці з кваліфікаційними
характеристиками, що відповідають
вимогам «Положення про дитячо-юнацьку
спортивну школу», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.11.2008 року № 993, окрім ОСОБА_3 -
тренера-викладача І категорії з
вільної боротьби, який працює на цій
посаді без спеціальної освіти з
01.09.2006року. Даний працівник закінчив
Тернопільський педагогічний
університет ім. В. Гнатюка і отримав
диплом спеціаліста за спеціальністю
«Педагогіка і методика середньої
освіти. Трудове навчання і основи
підприємництва». За період, охоплений
перевіркою, ОСОБА_3 виплачено заробітну
плату в розмірі 5965,8 грн., а з
врахуванням сплати єдиного
соціального внеску в розмірі 36,83% - 8163,00
грн. Відповідно до вимог п.2.5.1 Порядку
часткового фінансування
дитячо-юнацьких спортивних шкіл за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду від 31.07.2012
№44, за рахунок коштів Фонду
передбачаються витрати на оплату праці
працівників ДЮСШ, які відповідають
вимогам, наведеним у Положенні про
дитячо-юнацьку спортивну школу,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 05 листопада 2008
року № 993, згідно з укомплектованим
штатом відповідно до спеціалізації
ДЮСШ та наявних власних споруд. Згідно
із приписами п.31 зазначеного Положення,
тренером-викладачем спортивної школи
може бути особа, що має високі моральні
якості, вищу освіту з фізичного
виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
"бакалавр", "спеціаліст " чи "магістр ".
Таким чином, за допущене порушення
порядку використання страхових коштів,
яке полягає у тому, що за рахунок коштів
Фонду виплачувалася заробітна плата
тренеру, кваліфікаційні
характеристики якого не відповідають
займаній посаді, ними правомірно
накладено на директора Тернопільської
обласної ДЮСШ «Спартак» ОСОБА_1
адміністративний штраф у розмірі 136
грн. на підставі постанови від 02.09.2013
року № 10/517.

Зважаючи на те, що позивач з даним
позовом спочатку звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду, який ухвалою
від 17.09.2013р. позовну заяву повернув
позивачу у зв'язку з її непідсудністю
даному суду, суд визнає причини
пропуску звернення до суду поважними.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши подані
докази, суд встановив наступні
обставини.

Згідно статті 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 18 КАС України,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

22.08.2013р. виконавчою дирекцією
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відносно ОСОБА_1 складено протокол
№22/05-05 про адміністративне
правопорушення, згідно якого ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 статті 165-5
КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 ознайомився
22.08.2013р. Розгляд справи призначено на
02.09.2013р., однак ОСОБА_1 зазначив у
протоколі про розгляд справи за його
відсутності.

02.09.2013р. дирекцією Фонду складено
постанову про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення в розмірі
136,00 грн., з якої слідує, що ОСОБА_1,
працюючи директором Тернопільської
обласної ДЮСШ «Спартак», порушив
порядок використання коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, а
саме виплативши суму 8163 грн., в якості
оплати праці тренера за період з
01.01.2013року по 30.06.2013року, кваліфікаційні
характеристики якого не відповідають
займаній посаді, що є порушенням п.2.5.1.
Порядку часткового фінансування
дитячо - юнацьких спортивних шкіл за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 31.07.2012р. №44, п.31
"Положення про дитячо-юнацьку
спортивну школу" від 05.11.2008р. №993.

ОСОБА_3 прийнятий на посаду тренера -
викладача з 01.09.2006р. (наказ
Тернопільської ОДЮСШ «Спартак» №35-к
від 31.08.2006р.) та звільнений 12.08.2013р.
(наказ Тернопільської ОДЮСШ «Спартак»
№61-к від 01.08.2013р.) на підставі поданої
ним заяви за згодою сторін на підставі
п.1 статті 36 КЗпП України.

Згідно п. 2.5.1. Порядку часткового
фінансування дитячо-юнацьких
спортивних шкіл за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
31.07.2012 №44, оплату праці працівників
ДЮСШ, які відповідають вимогам,
наведеним у Положенні про
дитячо-юнацьку спортивну школу,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 05 листопада 2008
року №993, згідно з укомплектованим
штатом відповідно до спеціалізації
ДЮСШ та наявних власних споруд.

Пунктом 31 "Положення про дитячо -
юнацьку спортивну школу" від 05.11.2008р.
встановлено, що тренером-викладачем
спортивної школи може бути особа, що
має високі моральні якості, вищу освіту
з фізичного виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
"бакалавр", "спеціаліст" чи "магістр".

ОСОБА_3 на момент прийняття його на
роботу у спортивній школі вищої освіти
з фізичного виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
"бакалавр", "спеціаліст" чи "магістр" не
мав. Однак, питання щодо звільнення
ОСОБА_3 із займаної посади, у зв'язку із
невідповідністю його
освітньо-кваліфікаційного рівня
вимогам Положення про дитячо - юнацьку
спортивну школу, ні керівництвом
спортивної школи, ні виконавчою
дирекцією Фонду після набрання
чинності Положенням про дитячо -
юнацьку спортивну школу не ставилось.

Із пояснень представника відповідача
вбачається, що за будь-які попередні
обревізовані періоди діяльності
спортивної школи дирекцією Фонду не
було встановлено порушень виплати
коштів Фонду пов'язаних із оплатою
праці ОСОБА_3 Дирекція Фонду не
зверталась до спортивної школи із
приводу неправомірності витрачання
коштів Фонду.

Відповідно до статті 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Ніхто не може
відповідати за діяння, які на час їх
вчинення не визнавалися законом як
правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.02.1999р №1-рп/99 встановлено, що
надання зворотної дії в часі
нормативно - правовим актам може бути
передбачено шляхом прямої вказівки про
це в законі або іншому нормативно -
правовому акті.

Враховуючи, те що у постанові КМУ від
05.11.2008 р. за №993 «Про затвердження
Положення про дитячо - юнацьку
спортивну школу» відсутня така
вказівка, її дія не поширюється на
правовідносини, які склалися до
набрання нею чинності.

Відповідно до статті 288 КУпАП,
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено: 1) постанову
адміністративної комісії - у
виконавчий комітет відповідної ради
або в районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд, у
порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом; 2) рішення
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської ради - у відповідну
раду або в районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд, у
порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом; 3)
постанову іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення - у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі) або в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 245 КУпАП,
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами
в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно статті 293 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді скарги або подання
прокурора на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
подання прокурора без задоволення; 2)
скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд; 3) скасовує постанову
і закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У даній справі суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
відповідача не відповідає вимогам ч. 3
статті 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання про обґрунтованість
позовних вимог, підтвердження їх
матеріалами справи, не доведення
відповідачем винуватості позивача у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 1 статті 165-5 КУпАП, та
необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 статті 162 КАС України,
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, з державного бюджету слід
відшкодувати позивачеві сплачені ним
при поданні даного адміністративного
позову 34,41 грн.

……………….

На підставі наведеного, керуючись
статтями 71, 76, 79, 86, 158-163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

постановив:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Позов ОСОБА_1 до виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
скасування постанови по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову виконавчої
дирекції Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності №10/517 від 02.09.2013 про
накладення на гр. ОСОБА_1
адміністративного стягнення в розмірі
136,00 грн.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 34,41 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

П.Я.Стельмащук