Справа № 801/10670/13-а
Суддя: Кащеєва Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2014 р. 17:09 Справа №801/10670/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кащеєвої Г.Ю., за
участю секретаря Багдасарян Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного Фонду
України в Сімферопольському районі АР
Крим

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в
Сімферопольському районі АРК

про стягнення,

за участю представників:

від позивача - Меметова М.Р.,
посвідчення № 145;

від відповідача - не з'явився;

Обставини справи: Управління
Пенсійного Фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим
звернулося до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Сімферопольському районі
АРК, в якому просило визнати дії
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Сімферопольському районі АР Крим про
відмову у прийнятті до заліку витрат,
що підлягають відшкодуванню -
неправомірними та стягнути на користь
Управління Пенсійного Фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Сімферопольському районі АР Крим
заборгованість по неприйнятим до
заліку пенсіям за період з серпня по
жовтень 2013 року у розмірі 1643,64.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час, місце та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, проти задоволення
адміністративного позову заперечував
надавши письмові заперечення на
позов від 03.12.2013 року № 04-2285 (а.с.63-64).

Суд, приймаючи до уваги належним чином
повідомлення сторін про час, день та
місце проведення судового засідання,
керуючись ст. 128 КАС України, вважає
можливим продовжити розгляд справи на
підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та відповідачем у серпні,
вересні та жовтні 2013 року підписані
акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.4-9).

У зв'язку з виникненням неузгодженості
між розрахунками Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим та
виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Сімферопольському районі АР Крим до
акту та списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, було складено таблицю
розбіжностей, які не прийняті
відповідачем до заліку.

В ході вивчення матеріалів справи,
зокрема, актів звірки, а також таблиць
розбіжностей за період серпень-жовтень
2013 року, судом встановлено, що до
загальної суми невідшкодованих витрат
на виплату та доставку пенсій ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 1643,64
гривень.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача витрат на виплату
основного розміру пенсії та витрат на
їх доставку в загальній сумі 1643,64
гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до Конституції України
принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначені у Основах
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає Закон
України від 23.09.1999 року № 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі по тексту - Закон
№ 1105).

За змістом частини 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги відповідно до статті
25 Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків. Пенсійний фонд
при цьому є неналежним страховиком, а
отже, згідно з положеннями 4 статті 26
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування має право
звернутися до Фонду соціального
страхування за відшкодуванням
понесених витрат.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, визначено
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 р. за №
376/7697.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Отже, відповідно до вимог Порядку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує кошти Пенсійному
Фонду України на підставі даних, що
зазначені в акті щомісячної звірки.

Пунктом 3 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 27.04.2007 № 24,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.06.2007 року за № 715/13982,
визначений перелік документів, що
подаються для призначення щомісячної
страхової виплати до робочого органу
виконавчої дирекції Фонду, серед них
окрім акту про нещасний випадок та
довідки МСЕК, зазначено також копію
трудової книжки або витяг з неї,
засвідчені страхувальником або
підписом працівника робочого органу
виконавчої дирекції Фонду при
пред'явленні оригіналу.

Таким чином, суд зазначає, що згідно з
нормами законодавства Фонд
соціального страхування повинен
відшкодувати понесені Пенсійним
фондом витрати на виплату та доставку
основного розміру пенсії по
інвалідності та витрат на її доставку.

Суд вказує на те, що відповідно до вимог
Порядку, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків перераховує
кошти Пенсійному Фонду України на
підставі даних, що зазначені в акті
щомісячної звірки.

До того ж позивач має довести суду за
кожним з потерпілих обставини, за якими
законодавство передбачає включення
відповідних сум з виплати соціальної
допомоги органами Пенсійного Фонду
України до Актів щомісячної звірки
шляхом подачі окремих позовів щодо
кожного з потерпілих з метою з'ясування
наявності права на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" .

Як вбачається з матеріалів справи,
відмова відповідача відшкодувати
витрати на виплату та доставку пенсій
обґрунтована наступними підставами: 1.
ОСОБА_2 - не має правовстановлюючого
документа (у пенсійній справі
відсутний акт Н-1), 2. ОСОБА_5 - нещасний
випадок не пов'язаний з виробництвом,
дані в акті і паспортні не відповідають
один одному. У трудовій книжці затерто
запис про професію; 3. ОСОБА_4 -
виправлення в імені потерпілого в акті
Н-1. Виплати отримує від підприємства
(згідно заяви від 02.04.2010г.); 4. ОСОБА_3 -
нещасний випадок за межами України.
Виплати отримує в Росії (згідно з
заявою від 02.04.2010р.).

За змістом частини 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниць Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Учасниками вказаної угоди є
Азербайджанська Республіка, Російська
Федерація, Республіка Білорусь,
Республіка Вірменія, Республіка
Казахстан, Республіка Киргизстан,
Республіка Молдова, Республіка
Таджикистан, Туркменістан, Республіка
Узбекистан та Україна.

Суд, у зв'язку з викладеним, дійшов
висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Як вбачається з даних довідки про
дорожню-транспортну пригоду від 16.12.1972
року, нещасний випадок з ОСОБА_2 стався
на території Узбекської РСР (м.
Сирдар'я) (а.с.14).

Нещасний випадок з ОСОБА_3 згідно з
актом про нещасний випадок № 8 від
17.08.1990 року стався на території
Російської РФСР (м. Губкий
Белгородської області) (а.с.18).

Відповідно до акту про нещасний
випадок від 02.08.1980 року нещасний
випадок з ОСОБА_5 на території
Узбекської РСР (м. Коканд) (а.с.49,
зворотній бік).

При цьому, Російська Федерація та
Республіка Узбекистан є учасниками
угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року.

Судом встановлено, що наявні у справі
матеріали свідчать, що підставою для
відмови у відшкодуванні витрат на
виплату та доставку пенсії ОСОБА_5 у
серпні-жовтні 2013 року було те, що, на
думку відповідача, нещасний випадок,
який спричинив інвалідність, не
пов'язаний з виробництвом, оскільки
стався в обідню перерву (а.с.64).

Відповідно до акту від 02.08.1980 року
нещасний випадок зі зварювальником
ОСОБА_5 стався 01.08.1980 року о 12 годині 15
хвилин під час обідньої перерви на
Кокондському електромашинобудівному
заводі (а.с.49, зворотній бік).

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
інвалідність вважається такою, що
настала внаслідок трудового каліцтва,
якщо нещасний випадок, який спричинив
інвалідність, стався (крім випадків
протиправного діяння) на території
підприємства, організації або в іншому
місці роботи протягом робочого часу
(включаючи і встановлені перерви),
протягом часу, необхідного для
приведення в порядок знарядь
виробництва, одягу тощо перед початком
або після закінчення роботи.

Отже, суд зазначає, що у зв'язку з тим,
що нещасний випадок з ОСОБА_5 стався на
території підприємства, на якому він
працював, протягом робочого часу,
навіть якщо це була перерва.

Суд не бере до уваги доводи відповідача
щодо відсутності підстав для
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_2 з тих підстав,
що відсутній акт Н-1, оскільки дані
доводи спростовуються матеріалами
справи. Так, згідно з довідкою про
дорожньо-транспортну пригоду, травма
ОСОБА_6 отримана 16 грудня 1972 року о 14
годині 50 хвилин під час керування
автомобілем МАЗ, що належить автобазі
Сирдар'ястрой. Окрім того, відповідно
до виписки з акту огляду у МСЕК до
довідки серії А № 207287 від 27.08.1985 року
ОСОБА_2 встановлена ІІІ група
інвалідності безстроково, при цьому у
графі "причина інвалідності" вказано:
виробнича травма (а.с.16).

Суд зазначає, що наявність вказаних
документів дає право ОСОБА_2 на
отримання пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, яка має бути відшкодована
Фондом соціального страхування
Управлінню Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що витрати на
виплату пенсії ОСОБА_3 відповідачем не
були відшкодовані, оскільки, нібито на
підставі заяви від 02.04.2010 року страхові
виплати здійснюються за межами
України, проте відповідно до виписки з
акту огляду у МСЕК до довідки серії КР-10
№ 000771 від 22.02.2011 року ОСОБА_3
встановлена ІІІ група інвалідності до
01.03.2013 року. У графі "причина
інвалідності" вказано: трудове
каліцтво, відповідно якої позивачем
були здійснювались виплати пенсії, при
цьому доказів, отримання пенсії від
підприємства та заяви потерпілого від
02.04.2010 року відповідачем суду не
надано, беззаперечних доказів
отримання потерпілим пенсії за межами
України, а позивачем заперечується
наявність таких обставин (а.с.67).

Суд зазначає, що відшкодуванню Фондом
підлягають виплачені суми основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у тому числі пенсії
особам, які сталі інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР. При
цьому правомірність призначення
Управлінням пенсії по інвалідності
окремим особам не є предметом розгляду
у даній справі. Дана позиція висловлена
Верховним Судом України у справах №
21-361а11, № 21-165а12.

Суд враховує, що потерпіли ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від Пенсійного фонду
України. До того ж кошти, виплачені
потерпілим страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Судом досліджено пенсійні справи
надані позивачем та встановлено, що
відповідно до зазначених справ ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві виплачується їм
позивачем правомірно, на підставі
документів, визначених діючим
пенсійним законодавством України, яким
і керується позивач.

Будь-якими іншими законодавчими актами
не передбачена необхідність отримання
органами Пенсійного фонду України ще
додаткових документів для виплати
пенсії по інвалідності, крім акту про
нещасний випадок, трудової книжки,
довідки МСЕК, тому всі витрати, які
понесені позивачем у зв'язку з виплатою
таких пенсій являються обґрунтованими,
тому вони підлягають відшкодуванню
відповідачем. При цьому суд враховує,
що правомірність призначення
Управлінням Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим
пенсії по інвалідності окремим особам
не є предметом розгляду у даній справі.

У зв'язку з чим, загальна сума витрат на
виплату та доставку основного розміру
пенсії, що має бути відшкодована
відповідачем позивачу за період з
лютого 2013 року по квітень 2013 року
становить 1643,64 гривень, де 1618,41 гривень
основний розмір пенсії та 25,23 гривень -
поштові витрати на їх доставку.

Тому суд вирішив, що відповідач повинен
відшкодувати витрати позивача на
виплату основного розміру пенсій
вказаним особам у загальному розмірі
1618,41 гривень - основний розмір пенсії.

Відповідно до наказу Державного
комітету зв'язку та інформатизації
України від 22.07.2004 року №166 "Про
затвердження тарифів на оплату послуг,
пов'язаних з виплатою і доставкою
державних пенсій та грошової допомоги"
розмір оплати послуг, пов'язаних з
виплатою і доставкою державних пенсій
та грошової допомоги становить 0,79 % від
її суми у місті та 1,56 % у селі. З
урахуванням зазначеного,
обґрунтованими є також вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 25,23
гривень поштових витрат на доставку
основного розміру пенсії вказаним
особам.

Щодо позовних вимог позивача, а саме
визнання дій Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Сімферопольському районі АР
Крим про відмову у прийнятті до заліку
витрат, що підлягають відшкодуванню -
неправомірними, суд зазначає наступне.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
по аналогічній справі № 801/5426/13-а від
02.12.2013 року встановлено, що обставини
справи між тими самими сторонами
свідчать про відсутність підстав для
задоволення позову в частині визнання
неправомірними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим про відмову у прийняті
до заліку витрат, що підлягають
відшкодуванню, оскільки обраній
позивачем у цієї справі спосіб захисту
(відновлення) порушеного права не
відповідає змісту прав УПФУ в
Сімферопольському районі АР Крим щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги належить задовольнити в
частині стягнення з відповідача
основного розміру пенсії та витрат на
їх доставку за лютий-квітень 2013 року в
сумі 1643,64 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України у справах, у яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, і
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються,
тому судові витрати по справі не
підлягають стягненню з відповідача.

Вступна та резолютивна частини
постанови були оголошені у судовому
засіданні 16.01.2013 року, постанова у
повному обсязі складена та підписана
20.01.2013 року.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України у
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим суму невідшкодованих
витрат на виплату та доставку пенсії за
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання, виплачені ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за період з серпня 2013
року по жовтень 2013 року в розмірі 1643
(одна тисяча шістсот сорок три) гривні 64
копійки.

3. В задоволені іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кащеєва Г.Ю.