Справа № К/9991/71644/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/71644/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на постанову
Сихівського районного суду міста
Львова від 02 жовтня 2009 року та ухвалу
колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 07 липня 2011 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
стягнення щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
вказаним адміністративним позовом.
Посилався на те, що відповідач в
порушення вимог Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» сплатив йому
щорічну грошову допомогу у розмірі, що
не співвідноситься з мінімальною
пенсією за віком, внаслідок чого за 2009
рік утворилася заборгованість по її
виплаті, яку просив стягнути.

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 02 жовтня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою колегії
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 07 липня 2011 року, позов
задоволено частково: зобов'язано
провести нарахування щорічної разової
грошової допомоги до 9-го травня за 2009
рік в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком та виплатити недоотриману суму
такої допомоги.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального і
матеріального права, відповідач просив
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до вимог
частини п'ятої статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня позивач мав право на одержання
разової грошової допомоги у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком, яку
у 2009 році позивачу сплачено у розмірі 430
грн.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що виплачений розмір щорічної грошової
допомоги за 2009 рік не відповідав
встановленому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» розміру.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, було встановлено, що
інвалідам війни ІІ групи щорічно до 5
травня виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового
утримання.

Відповідно до вимог статті 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Законами України про державний бюджет
України встановлювався на відповідний
рік розмір щорічної разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2009 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

У 2009 році щорічна грошова допомога до 5
травня позивачу виплачена відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 18 березня 2009 року №211 «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» у сумі 430 грн.

Проте, стаття 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розмірів лише тих виплат,
вихідним критерієм розрахунку яких є
розмір мінімальної заробітної плати.
Відповідно, її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, на час виникнення спірних
правовідносин, законодавчих підстав
для відмови в застосуванні положень
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» не було. Тому нарахування та
виплата у 2009 році особам, що мають
статус інваліда війни щорічної разової
грошової допомоги повинна
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій прийшли до правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 02 жовтня 2009 року та
ухвалу колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 07 липня 2011 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Д.В. Ліпський
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/