Справа № К-30847/10-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2014 р. м. Київ
К-30847/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2009

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2010

у справі № 2-а-40023/09/2070

за позовом Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
міста Харкова

до Приватного підприємства
«Науково-виробнича фірма «Інноваційні
системи та технології»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:

1. ОСОБА_2,

2. Державний реєстратор
виконавчого комітету Харківської
міської ради

про припинення (скасування) державної
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2009,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2010, в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

ДПІ у Червонозаводському районі
м.Харкова подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права: ст.ст. 19, 67
Конституції України, ст.ст. 5, 42
Господарського кодексу України, ст.ст.
202, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України,
ст. 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців».

Державний реєстратор виконавчого
комітету Харківської міської ради
подав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких просить
відмовити позивачу в задоволенні
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України (у редакції, чинний
на час подання позову) компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Ці самі положення містяться у пункті 5
частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинний на час розгляду
справи судами).

Відповідно до пункту 17 статті 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII (чинного на
час розгляду справи судами) органи
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною
заявою) про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності.

У Господарському кодексі України
вживаються терміни «скасування
державної реєстрації суб'єкта
господарювання», «припинення
діяльності суб'єкта господарювання».
Водночас, стаття 104 Цивільного кодексу
України вживає термін «припинення
юридичної особи». Термін «припинення
юридичної особи» вживається також у
Законі України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Утім, всі зазначені вище
нормативно-правові акти (частина 2
статті 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», частина 2 статті 104,
частина 5 статті 111 Цивільного кодексу
України, частина 7 статті 59
Господарського кодексу України)
пов'язують момент припинення юридичної
особи (суб'єкта господарювання) з
однією подією: внесенням до державного
реєстру запису про припинення такої
особи (суб'єкта господарювання).

Отже, позовні вимоги про припинення
юридичної особи, спрямовані на втрату
останньою цивільної правоздатності,
відповідають повноваженням органу
державної податкової служби, але
виключно тим повноваженням, які
направленні на виконання визначених
законом функцій.

Своєю чергою, державні органи згідно із
частиною другою статті 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Компетенція органів державної
податкової служби поширюється на
відносини в сфері оподаткування.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» від 04.12.1990 № 509-XII завданнями
органів державної податкової служби є
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством.

Враховуючи наведене, органи державної
податкової служби можуть звертатися з
вимогами про припинення суб'єктів
господарювання не в усіх випадках,
визначених статтями 38 та 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», а лише в тих, коли
діють на реалізацію своєї владної
компетенції.

Позивач підставою для постановлення
судового рішення щодо припинення
юридичної особи визначив частину другу
статті 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV -
визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

В обґрунтування позову посилався на те,
що керівник підприємства не має
стосунку до фінансово-господарської
діяльності цього підприємства, згідно
із показниками податкової звітності,
яка підписувалася не керівником
підприємства, підприємство
здійснювало фінансово-господарську
діяльність з метою надання податкової
вигоди для своїх контрагентів у
вигляді права на формування
податкового кредиту.

Враховуючи те, що судам не було надано
належних і допустимих доказів
наведеному та з огляду на встановлені
судами обставини про те, що позивач
перебуває на обліку в податковому
органі, подає податкові декларації з
податку на додану вартість, суд
касаційної інстанції знаходить
правильними висновки судів про
відсутність підстав для задоволення
позову.

З огляду на викладене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
м. Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2009 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді Л.В.
Ланченко

Ю. І.
Цвіркун