Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/74276/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області в особі Нетішинського
відділення

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 грудня
2010 року

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року

у справі № 2-а-3244/10/2270/9

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Управління будівництва
Хмельницької атомної електростанції»

до Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області в особі Нетішинського
відділення,

за участю Прокуратури Хмельницької
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року, позов Відкритого акціонерного
товариства «Управління будівництва
Хмельницької атомної електростанції»
(позивач) до Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції в особі
Нетішинського відділення (відповідач)
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0/2497 від 14
грудня 2006 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Славутська ОДПІ Хмельницької області в
особі Нетішинського відділення,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року, ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року та прийняти нове рішення, яким
позов залишити без задоволення.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну позапланову
перевірку ВАТ «Управління будівництва
Хмельницької атомної електростанції»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при обчисленні податку
на додану вартість за період з 01 червня
2004 року по 31 грудня 2004 року, за
результатами якої складено акт №
567-23/21339688 від 06 грудня 2006
року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0/2497 від 14 грудня 2006 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 1 841 760,00 грн.
(920 880,00 грн. - основний платіж, 920 880,00 грн.
- штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпунктів 7.7.3, 7.7.5 пункту 7.7
статті 7 Закону України від 03 квітня 1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним включенням до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, непідтверджених
податковими зобов'язаннями
контрагентів по ланцюгу постачання.

Обґрунтовуючи свою правову
позицію, контролюючий орган вказував
про те, що стосовно безпосереднього
постачальника позивача - Приватного
підприємства «Інтер» з 01 березня 2005
року розпочато ліквідаційну процедуру
за рішенням суду.

При цьому реалізований позивачу
товар ПП «Інтер» придбано у
Виробничо-комерційної фірми у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чайка».

В свою чергу, ВКФ ТОВ «Чайка»
придбано спірний товар у Приватного
підприємства «Чорномор Т», Товариства
з обмеженою відповідальністю «Коллієр
ЛТД», Приватного підприємства «Надра»,
які податок на додану вартість до
бюджету не сплачували, а зазначені
вказаними підприємствами в податкових
деклараціях показники, на переконання
відповідача, не відповідають
дійсності.

Ухвалою Господарського суду
Одеської області від 14 липня 2005 року у
справі № 21/113-05-4019 припинено
провадження у справі про банкрутство
ВКФ ТОВ «Чайка» та
зобов'язано Державного реєстратора
виконавчого комітету Одеської міської
ради провести державну реєстрацію
припинення юридичної особи ВКФ ТОВ
«Чайка», рішенням Господарського суду
Одеської області від 27 серпня 2004 року
у справі № 15/211-04-6323 скасовано
(припинено) державну реєстрацію
ПП «Чорномор Т», рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
01 грудня 2004 року у справі № 2-5895
визнано недійсними Статут ПП «Надра» з
моменту його видачі (25 лютого 2003 року)
та Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість ПП «Надра» з
моменту його видачі (08 серпня 2003 року), а
актом Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва № 2111 від
23 листопада 2005 року
анульовано Свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
ТОВ «Коллієр ЛТД».

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається в разі поставки
товарів (робіт, послуг) покупцю на його
вимогу.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем
включено до складу податкового кредиту
з податку на додану вартість суми,
сплачені в ціні придбаних у ПП «Інтер»
протягом червня - вересня 2004 року шкур
великої рогатої худоби, на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних.

Фактичне здійснення спірних
господарських операцій
підтверджується дослідженими судовими
інстанціями належним чином складеними
первинними та платіжними документами,
а податковим органом, в свою чергу,
будь-яких доказів на підтвердження
безтоварного (фіктивного) характеру
проведених операцій не надано.

При цьому колегія суддів вважає, що
суди попередніх інстанцій повно та
всебічно, оцінивши фактичні обставини
справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
дійшли обґрунтованого висновку про те,
що порушення справ про банкрутство,
визнання недійсними установчих
документів та анулювання Свідоцтв
платників податку на додану вартість
підприємств-посередників у ланцюгу
постачання товару (ВКФ ТОВ «Чайка», ПП
«Чорномор Т», ТОВ «Коллієр ЛТД», ПП
«Нарда») після виконання спірних
господарських операцій автоматично не
тягне за собою недійсність усіх
правочинів, укладених з моменту
державної реєстрації таких осіб та до
моменту їх виключення з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, та не
позбавляє правового значення виданих
за такими господарськими операціями
податкових накладних.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України не знаходить підстав, які могли
б призвести до зміни чи скасування
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року та ухвали Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області в особі
Нетішинського відділення залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2010 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.