Справа № К/9991/96209/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/96209/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Держкомзему у Радехівському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року у справі за
позовом Управління Держкомзему у
Радехівському районі Львівської
області до Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області про скасування рішення про
застосування економічних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2009 року залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року позов Управління Держкомзему у
Радехівському районі Львівської
області задоволено частково. Визнано
неправомірним та скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області від 03
жовтня 2008 року №272 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін в частині
вилучення в позивача в дохід
держбюджету Радехівського району
економічних санкцій у розмірі 11 100 грн.
В частині скасування рішення
відповідача від 03 жовтня 2008 року №272
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
в частині вилучення в позивача в дохід
держбюджету Радехівського району
економічних санкцій у розмірі 7650 грн. -
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями в частині відмови в позові,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, у якій просить їх скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 30 вересня 2008 року
Державною інспекцією з контролю за
цінами у Львівській області було
проведено перевірку Управління
Держкомзему у Радехівському районі на
предмет дотримання державної
дисципліни цін, про що складено акт від
30.09.2008 р.

Перевіркою встановлено, що Управління
Держкомзему у Радехівському районі при
наданні консультацій з питань
оформлення прав на земельні ділянки,
суміжного землекористування,
державного земельного кадастру,
кількісної і якісної характеристики
земельних угідь, економічної та
грошової оцінки земель, оренди
земельних ділянок, інших питань
використання та охорони земель, тощо,
відповідно до спільного наказу
Держкомзему України, Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України від 15.006.2001 р. № 97/298/124
стягувалась плата з громадян в розмірі
5,00 грн. та 25,00 грн. з юридичних осіб, що
становить порушення ст.8 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності».

За результатами перевірки Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області прийнято рішення
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
в сумі 18 750,00 грн.

Так, відповідно до існуючого в Україні
порядку встановлення, застосування цін
та тарифів, контролю за їх дотриманням
в народному господарстві
застосовуються вільні ціни і тарифи,
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи.

Згідно із Законом № 507-ХІІ державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення державних
фіксованих цін (тарифів), граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів. Державні фіксовані та
регульовані ціни і тарифи на товари та
послуги встановлюються державними
органами України.

Відповідно до пункту 21 Повноважень (в
редакції чинній на час виникнення
спірних відносин) ціни (тарифи) на
розроблення документації із
землеустрою та проведення
землеоціночних робіт; граничні розміри
плати з виконання землевпорядних робіт
у разі безоплатної передачі громадянам
України земельних ділянок відповідно
до законодавства встановлює та
визначає Держкомзем за погодженням з
Мінфіном та Мінекономіки.

Пунктом 2 Порядку визначено, що
виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг здійснюється на
платній основі відповідно до поданих
заяв та укладених договорів. Пунктом 5
Порядку визначено види
земельно-кадастрових робіт і послуг,
які можуть виконувати та надавати
державні органи земельних ресурсів на
платній основі.

До таких, зокрема, віднесено послуги з
надання консультацій з питань
оформлення прав на земельні ділянки,
державного земельного кадастру,
кількісної та якісної характеристики
земельних угідь, економічної та
грошової оцінки земель, інших питань
використання та охорони земель.

Розділом 6.1 Розмірів оплати
земельно-кадастрових робіт та послуг,
затверджених спільним наказом,
прийнятим на виконання постанови № 1619,
в межах надання зазначених
консультацій і довідок встановлена
вартість послуг з підготовки висновків
з надання земельних ділянок у
користування на замовлення фізичних та
юридичних осіб у розмірі 30 та 80 грн
відповідно; із видачі висновків щодо
умов надання земельної ділянки,
технічних умов на рекультивацію земель
на замовлення юридичних осіб у розмірі
- 70 грн.

Аналіз положень Закону № 507-ХІІ та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до нього, дає підстави для
висновку, що дії Управління щодо
застосування встановлених спільним
наказом фіксованих розмірів оплати за
надання вищезазначених послуг
узгоджувались з вимогами чинного
законодавства і відповідали
встановленій державній дисципліні цін.

Визначення ж таких висновків
документами дозвільного характеру
суперечить положенням статті 1 Закону
№ 2806-ІV, оскільки вони надаються
землевпорядними органами на
замовлення фізичних та юридичних осіб
як консультації та довідки і не є
обов'язковими для провадження цими
особами певних дій щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності та/або без
наявності яких вони не можуть
проваджувати певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності.

Однак, судами попередніх інстанцій
вказані обставини досліджені не були.
Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції (частина перша статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України) не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалені у даній справі судові рішення
названим вимогам процесуального
закону не відповідають.

Відповідно до частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, але при цьому
може встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи зазначене, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у даній
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Держкомзему у Радехівському районі
Львівської області задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: