Справа № 810/200/14-а
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року 810/200/14-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у м. Славутичі Київської
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
м. Славутичі Київської області з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 10970 грн.78 коп

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач -
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» і
зобов'язаний сплачувати до Пенсійного
фонду України єдиний внесок. Станом на
01.08.2013 року відповідач має
заборгованість по сплаті єдиного
внеску, яка виникла за період 2011р. - 2013
рік в сумі 10970 , 78 грн.

Відповідач у добровільному порядку
заборгованість не сплатив, тому УПФУ
у м. Славутичі Київської області
звернулось до суду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, 27.01.2014 року Начальником
УПФУ у м. Славутичі Н.М. Баглай надано
суду клопотання про розгляд справи у
відсутності представника Управління
Пенсійного фонду України у м.
Славутичі Київської області , в якому
зазначено, що позивач позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, явку своїх представників в
судове засідання не забезпечила,
відзиву на позов не надала.

На підставі ст. 122, ч. 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом прийнято рішення про розгляд
справи у порядку письмового
провадження
Розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
фізичною особою-підприємцем та
відповідно до вимог Закону України від
08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Славутичі Київської області на
підставі частини четвертої статті 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464 було виставлено фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 вимоги про
сплату боргу №Ф-385 від 5 червня 2013 року
на суму 4572, 42 грн., №Ф-428 від 05.07.2013р. на
суму 4010, 30 грн., №Ф-427 від 05.07.2013року на
суму 1194,03грн.., №Ф-547 від 05.08.2013 року на
суму 1194, 03 грн.

Вказані вимоги вважаються врученими
відповідачу.

Таким чином, загальна сума
заборгованості зі сплати єдиного
внеску становить 10970грн. 78 коп.

Обов'язок щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у встановлені
законодавством строки відповідачем не
виконано, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спеціальний законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку є Закон України
від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Згідно статтею 1 Закону України від
08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон
України 08.07.2010 № 2464-VІ), єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону України від 08.07.2010
№2464-VІ, платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною першою статті 5 Закону України
08.07.2010 № 2464-VІ встановлено, що взяття на
облік осіб, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюється Пенсійним фондом шляхом
внесення відповідних відомостей до
реєстру страхувальників.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 6 Закону України 08.07.2010 №2464-VІ,
платник єдиного внеску, зокрема,
зобов'язаний: своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; вести облік
виплат (доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Частиною п'ятою статті 7 зазначеного
Закону передбачено, що єдиний внесок
нараховується на суми, зазначені в
частинах першій і другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також від того, чи
виплачені такі суми фактично після їх
нарахування до сплати.

Згідно частини восьмої статті 9 Закону
України від 08.07.2010 № 2464-VІ, платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.
Базовим звітним періодом є календарний
місяць, а для платників, зазначених в
абзацах 3 та 4 пункту 1 частини 1 статті 4
цього Закону, - календарний рік.

Приписами частини дванадцятої статті 9
Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ
передбачено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

В силу приписів статті 1 Закону України
від 08.07.2010 №2464-VІ, сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом,
визнається недоїмкою по сплаті єдиного
внеску.

Функції із забезпечення збору єдиного
внеску, ведення обліку надходжень від
його сплати та здійснення контролю за
сплатою єдиного внеску в силу статті 12
Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ
покладаються на Пенсійний фонд
України.

Згідно з приписами частини першої
статті 13 цього Закону, Пенсійний фонд
України та його територіальні органи
мають право стягувати з платників
несплачені суми єдиного внеску та
застосовувати фінансові санкції,
передбачені цим Законом.

Так, порядок стягнення заборгованості
по сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, передбачений
статтею 25 Закону України від 08.07.2010
№2464-VІ.

Відповідно до статті 25 Закону України
від 08.07.2010 № 2464-VІ, у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків платники єдиного внеску
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею. Суми недоїмки стягуються
з нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Згідно з абзацом 1 частини четвертої
статті 25 Закону України від 08.07.2010
№2464-VІ, територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Абзацами 3 та 4 частини четвертої статті
25 зазначеного Закону встановлено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею. У разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки
платник єдиного внеску узгоджує її з
органом Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

Згідно з абзацом 6 частини
чотирнадцятої статті 25 Закону України
від 08.07.2010року №2464-VІ, у разі, якщо
платник єдиного внеску протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Судом встановлено, що вимоги про сплату
боргу №Ф-385 від 5 червня 2013 року на суму
4572, 42 грн., №Ф-428 від 05.07.2013 на суму 4010, 30
грн., №Ф-427 від 05.07.2013року на суму
1194,03грн., №Ф-547 від 05.08.2013 року на суму
1194,03 грн., вважаються врученими
відповідачу та не були нею оскаржені,
заборгованість не погашена, отже борг
вважається узгодженим.

Згідно з п. 16 ст. 25 Закону України від
08.07.2010 №2464-VІ, строк давності щодо
нарахування, застосування та стягнення
сум недоїмки, штрафів та нарахованої
пені не застосовується.

Наявність заборгованості у вказаному
вище розмірі підтверджується доказами,
наявними у матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем не надано.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги ту обставину, що
суму заборгованості до Управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області в розмірі 10970 грн. 78
коп. відповідач у встановлені
законодавством строки не сплатив,
заборгованість у вказаному вище
розмірі підтверджується доказами,
наявними у матеріалах справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (07100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області
заборгованість у сумі 10970 (десять тисяч
дев'ятсот сімдесят) грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.