Справа № 826/15460/13-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засідання:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтіс-Ліфт» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтіс-Ліфт» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтіс-Ліфт»
пред'явило позов до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України (далі - Мінекономрозвитку
України), у якій просить визнати
незаконними дії відповідача, що
полягають у відмові в наданні висновку
про продовження термінів розрахунків
за зовнішньоекономічним контрактом та
зобов'язати відповідача надати
висновок про продовження термінів
розрахунків за зовнішньоекономічним
контрактом купівлі-продажу №12J00378/00378
від 27.12.2012, укладеним між позивачем та
«SJEC Corporation» (Китай, Сучжоу) на строк з
27.03.2013 до 20.05.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Між ТОВ «Альтіс-Ліфт» (Покупець) та «SJEC
Corporation» (Китай, Сучжоу) (Продавець)
укладено Контракт купівлі-продажу №
12J00378/00378 від 27.12.2012 (далі - Контракт),
згідно умов якого Продавець
погоджується продати, а Покупець
придбати обладнання (ліфти).

У пункті 1 зазначеного Контракту
наведено перелік обладнання, що є
предметом даного Контракту, а саме: 10
ліфтів загальною вартістю 252 440,00 дол.
США.

Транспортування обладнання,
придбаного згідно Контракту
здійснювала компанія «Експертко
Лімітед» згідно Договору
транспортно-експедиторського
обслуговування №040113-3 від 04.01.2013, що
підтверджується пакувальними листами
та інвойсами, копії яких наявні в
матеріалах справи.

З листа компанії «Експертко Лімітед»
від 24.02.2013 вбачається, що позивача було
повідомлено про те, що транзитний час
доставки контейнерів морським
транспортом з Шанхаю (Китай) до порту
Одеса/Іллічівськ (Україна) приблизно
становить 33-35 днів.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.03.2013 позивач звернувся до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України із заявою № 55/03-13 про
продовження строку розрахунків за
Контрактом на термін до 13.05.2013 (далі -
Заява № 55/03-13), до якої додано: копію
Контракту, копію Додаткової угоди № 1
від 13.01.2013 до Контракту, витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, платіжне
доручення № 46 від 28.12.2012 та копію
довідки перевізника від 24.02.2013.

В обґрунтування необхідності
продовження строку поставки позивач
посилався на те, що у зв'язку зі
складністю доставки товару (морським
транспортом), здійснення поставки у
90-денний термін є неможливим.

За результатами розгляду Заяви № 55/03-13
відповідач листом № 4122-09/210 від 25.03.2013
повідомив позивача про необхідність
надання додаткових документів в
обґрунтування необхідності
продовження встановленого строку
поставки обладнання до 13.05.2013.

Листом від 28.03.2013 № 73/03-13 ТОВ
«Альтіс-Ліфт» подало відповідачу
додаткові документи, а саме: копію
договору транспортно-експедиційного
обслуговування №040113-3 від 04.01.2013 та
копію заявки на надання транспортних
послуг від 27.03.2013 № 72/03-13.

Мінекономрозвитку України розглянувши
додаткові документи, подані листом від
28.03.2013 № 73/03-13 повідомив ТОВ
«Альтіс-Ліфт» про відсутність правових
підстав для видачі висновку щодо
продовження розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
(лист від 11.04.2013 № 4122-09/299), де зазначив,
що за наданим позивачем пакетом
документів Контракт не можна віднести
до жодного з видів договорів,
визначених пунктом 2 Порядку
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2007 № 1409 (Далі -
Порядок № 1409).

15.05.2013 позивач повторно звернувся до
Мінекономрозвитку України з
листом-зверненням № 110/05-13, у якому
просив продовжити строк розрахунків за
Контрактом до 20.05.2013. У вказаному
листі-зверненні позивач в
обґрунтування необхідності
продовження встановленого строку
поставки посилався на те, що ліфти за
Контрактом постачались частинами у
розібраному вигляді та в подальшому
потребують установки, монтажу,
налагодження, гарантійного
обслуговування і введення їх у дію на
місці експлуатації. Зазначені
обставини, на думку позивача, свідчать
про відповідність Контракту вимогам
абзацу 6 п. 2 Порядку № 1409 та, як
наслідок, обґрунтованості
необхідності продовження терміну
поставки до 20.05.2013.

Мінекономрозвитку України за
результатом розгляду листа-звернення
№ 110/05-13 від 15.05.2013 відмовив у наданні
висновку щодо продовження розрахунків
за зовнішньоекономічними операціями,
зазначивши, що за наданим пакетом
документів, Контракт не відповідає
критеріям, визначеним пунктом 2 Порядку
№ 1409, а також вказав на те, що в додатку
№ 4 до Контракту відсутній підпис
продавця (лист Мінекономрозвитку
України від 28.05.2013 № 4122-09/488).

Вважаючи протиправними дії
відповідача щодо відмови у наданні
висновку про продовження термінів
розрахунків за Контрактом, а також з
метою зобов'язання відповідача надати

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Відповідно до постанови НБУ №475 від
16.11.2012 «Про зміну строків розрахунків
за операціями з експорту та імпорту
товарів і запровадження обов'язкового
продажу надходжень в іноземній валюті»
(далі - Постанова №475), розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів, передбачені в статтях 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
повинні здійснюватися у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього
Закону або встановлені Національним
банком України відповідно до статей 1 і
2 цього Закону, можуть бути продовжені
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку, у разі
виконання резидентами операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій
резидентів до зазначених у частині
першій цієї статті та умови видачі
висновків на перевищення строків,
зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Згідно положень підпункту 6 пункту 2
Порядку продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, затвердженого Постановою
КМУ №1409, до операцій, що здійснюються
резидентами, належать, зокрема,
імпортні операції з поставки
устаткування частинами або складних
технічних виробів, що потребують
установки, монтажу, налагодження,
гарантійного обслуговування і
введення їх у дію на місці
експлуатації, а також з поставки
складних технічних виробів, строк
виготовлення та транспортування яких
перевищує 180 днів. Зазначені операції
відносяться до договорів поставки
складних технічних виробів.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1409, для
одержання висновку резидент подає
Мінекономрозвитку такі документи: 1)
складений у довільній формі
лист-звернення, що містить дані про
стан виконання зовнішньоекономічного
договору (контракту) на момент
звернення, із зазначенням суми
заборгованості та обґрунтуванням
необхідності продовження
встановленого строку на певний період;
2) засвідчені в установленому порядку:
копія зовнішньоекономічного договору
(контракту), в якому зазначаються
адреса та банківські реквізити
іноземних контрагентів. Якщо договір
укладено іноземною мовою, заявник
додає його переклад на українську мову;
виписка або витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців; копії документів, що
підтверджують здійснення
зовнішньоекономічної операції,
зокрема платіжних банківських
документів, довідок банків, вантажних
митних декларацій, коносамента, актів
приймання-передачі товару (виконання
робіт, надання послуг).

Апелянт вказує на те, що предметом
Контракту є складне технічне
обладнання, а саме: ліфти в розібраному
стані, в обґрунтування чого
посилається на додатки до Контракту та
детальні пакувальні листи №12J00378/380/384,
№12J00379/381/385, №12J000382/383/386/387, де наведено
перелік частин, з яких складаються
ліфти.

Згідно пояснень представника позивача
та директора ТОВ «Альтіс-Ліфт», ці
пакувальні листи були складені
виробником та перекладені українською
мовою працівником ТОВ «Альтіс-Ліфт».

Колегія суддів зазначає, що наявні в
матеріалах справи копії пакувальних
листів не містять підписів сторін
Контракту або інших уповноважених
осіб, а також з їх змісту неможливо
встановити ким, коли та до якого
контракту/договору вони складені, а
тому вони не можуть бути взяті судом до
уваги.

Посилання на додатки до Контракту як
доказ постачання ліфтів у розібраному
вигляді колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки вони містять
технічні характеристики ліфтів, а не
перелік частин з яких він складається.

Як вбачається з умов Контракту, а також
заявки на транспорті послуги від 27.03.2013
№ 72/03-13, предметом постачання є ліфти, а
не частини ліфтів, що вказує на те, що
ліфти мали бути поставлені у зібраному
стані.

Відповідно до умов Контракту, строк
поставки обладнання з заводу Продавця
складає 45 днів, за умови оплати
остаточного платежу за 15 днів до
відвантаження.

Судом першої інстанції встановлено, що
зазначений термін поставки було
відкладено не у зв'язку із складністю
виробництва, а у зв'язку зі зміною ТОВ
«Альтіс-Ліфт» вимог до параметрів
обладнання.

В судовому засіданні суду першої
інстанції було допитано в якості
свідка директора ТОВ «Альтіс-Ліфт»
ОСОБА_1, який пояснив, що ліфти
постачались у розібраному стані, однак
про це не було зазначено в первинних
документах, а лише у пакувальних
листах, технічній документації та
вантажній митній декларації. При цьому,
свідок зазначив, що технічна
документація та вантажна митна
декларація до Мінекономрозвитку
України не надавались, а пакувальні
листи не містять інформації про
виробника, оскільки складаються
службою доставки.

Отже, з матеріалів справи, пояснень
представників сторін та свідка, судом
встановлено, що позивач не надав
документів до Мінекономрозвитку
України, які свідчать про те, що товар
за Контрактом є устаткуванням, яке
поставлялося або повинно поставлятися
частинами. Також не доведено позивачем
та не надано доказів на підтвердження
того, що цей товар є складним технічним
виробом, строк виготовлення та
транспортування якого за умовами
договору перевищує 90 днів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що ТОВ «Альтіс-Ліфт» не було
надано відповідачу документів, що б
свідчили про наявність обставин, які,
згідно вимог законодавства України,
надають право на продовження строків
поставки.

Посилання апелянта на Договір
монтажних та налагоджувальних робіт №
19-08 від 14.08.2012 колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки даний договір не
призвів до порушення чи відкладення
строку поставки ліфтів виробником «SJEC
Corporation» на виконання Контракту.

Також суд відхиляє посилання апелянта
на вантажну митну декларацію,
№100250000/2013/057098, оскільки позивач не
надавав її відповідачу разом із
заявами про продовження строку
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями.

З огляду на вищевикладене, відповідач
обґрунтовану відмовив позивачу в
наданні висновку про продовження
термінів розрахунків за
зовнішньоекономічним Контрактом
№12J00378/00378 від 27.12.2012.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача надати
висновок про продовження термінів
розрахунків за зовнішньоекономічним
контрактом купівлі-продажу від 27.12.2012
№12J00378/00378, укладеним між позивачем та
«SJEC Corporation» (Китай, Сучжоу) на строк з
27.03.2013 до 20.05.2013, колегія суддів
зазначає, що вона є похідною від першої
позовної вимоги щодо визнання дій
відповідача, які полягають у відмові
надати висновок, з огляду на що
задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, за
своєю правовою природою, відповідно до
норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо надання
висновку про продовження термінів
розрахунків за зовнішньоекономічним
контрактом є дискреційним
повноваженням та виключною
компетенцією уповноваженого органу, а
тому вказана позовна вимога
задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтіс-Ліфт» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.Й. Петрик

Судді:
В.Ю. Ключкович

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.