Справа № 9101/2597/2012
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2013 р. справа № 2а-0870/9593/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю „Таір-1" на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року у справі №2а-0870/9593/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Таір-1" до
Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області про визнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Таір-1" (далі за
текстом - ТОВ „Таір-1") звернулось до
суду з позовом до Вільнянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, яка є
правонаступником Вільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області (далі за
текстом - Вільнянська МДПІ), в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
29.04.2011, яким позивачу збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 7566 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1891
грн. 50 коп., та податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2011
року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у розмірі 9458 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 2364 грн. 50 коп.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на її безпідставність, а
рішення суду першої інстанції без змін,
як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Вільнянською
МДПІ проведено планову виїзну
перевірку ТОВ „Таір 1" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
„Альтекс Юг" за період з 01.10.2010 року по
31.10.2010 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 13.04.2011
року № 149/23/37021398, відповідно до
висновків якого позивачем порушено пп.
5.2.1 п. 5.2, абзацу 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 3.1
ст. 3 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток за 2010
рік в сумі 9458 грн., та порушення п. 1.7 ст.
1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість за жовтень 2010 року в
сумі 7566 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 29.04.2011
року, яким позивачу збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 7566 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1891
грн. 50 коп., та податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2011
року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у розмірі 9458 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 2364 грн. 50 коп.

Судом встановлено, що ТОВ „Таір 1" у
жовтні 2010 року придбало у ПП „Альткс
Юг" пшеницю фуражну за договором
поставки від 01.10.2010 року №01/11/10 на
загальну суму 100000 грн., у тому числі ПДВ
16666 грн. 67 коп.

Згідно умов вказаного договору
розрахунки за кожну прийняту партію
товару здійснюється ТОВ „Таір 1" в
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок ПП „Альтекс- Юг",
або за готівку в касу підприємства.

Згідно з договором, доставка товару
транспортом узгоджується окремо по
кожній партії і може бути здійснена
будь якою стороною. Разом з тим, кожна
партія товару поставляється покупцю по
його письмовій заявці, рахунка фактурі
зі складу продавця або іншого місця
зберігання в строк не більше трьох днів
з моменту отримання заявки.

Висновки акта перевірки про допущенні
порушення вимог податкового
законодавства обґрунтовані
нікчемністю укладеного між ТОВ „Таір 1"
та ПП „Альтекс Юг" правочину та
відсутністю факту придбання товару у
останнього.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення рішення з огляду на
відсутність у позивача документів на
транспортування товару та сертифіката
якості зерна фуражного за договором
поставки від 01.10.2010 року №01/11/10.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суда
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України „Про оподаткування прибутку
підприємств" (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу як суму будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього
Закону визначено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених п.5.3
-п.5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
встановлено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Нормами п.5.11 вказаної статті
передбачено, що установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Відповідно до статті 1 Закону України
„Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999р. №996- XIV (далі за текстом - Закон
№996-XIV) первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону № 996-XIV та
п.п. 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. за №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за №168/704, підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій і повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву
документа; дату і місце складання;
назву підприємства від імені якого
складений документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарських операцій,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до статті 13 Закону № 996-XIV
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Судом досліджено договір поставки,
податкові та видаткові накладні, звіти
про використання коштів, наданих на
відрядження або під звіт, квитанції до
прибуткового касового ордеру, касову
книгу ТОВ „Таір -1", прибуткові касові
ордери, видаткові касові ордери, картку
рахунку, аналіз рахунка, журнали
проводок, складені на виконання умов
договору поставки від 01.10.2010 року
№01/11/10.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відсутність товарно-транспортних
накладних є однією з підстав
нікчемності укладеного договору між
позивачем та його контрагентом з
огляду на те, що досліджені первинні
документи в сукупності свідчать про
реальність здійснення господарських
операцій за вказаним договором і факт
використання придбаного товару
(послуг) у господарській діяльності
позивача.

Так, пунктом 11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні визначено, що основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Отже, товарно-транспортна накладна
відноситься лише до основної первинної
транспортної документації.

Таким чином, у разі відсутності
первинної транспортної документації,
що підтверджує отримання послуг з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, платник податку не має
підстав відносити витрати по отриманню
послуг з перевезення вантажів до
складу валових витрат.

Отже, відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних не може
бути підставою для не включення до
складу валових витрат вартості
придбаних товарів та включення до
податкового кредиту сум ПДВ сплачених
постачальнику відповідних товарів.
Крім того, правилами ведення
податкового обліку не передбачено
обов'язковості ведення і зберігання
товарно-транспортних накладних на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом для підтвердження
обставин щодо правомірності
віднесення до складу валових витрат
вартості придбаних позивачем товарів.

Відповідно до Закону України „Про
автомобільний транспорт" та наказу
Міністерства транспорту України від
14.10.1997р. №363 „Про затвердження Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні", обов'язок щодо
наявності товарно-транспортної
накладної покладено на перевізника та
його водія. Позивач до зазначеної
категорії суб'єктів господарювання не
відноситься.

Таким чином, відсутність
товарно-транспортних накладних може
свідчити лише про порушення правил
перевезень автомобільним транспортом,
що не пов'язане з дотриманням вимог
податкового законодавства.

Також колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції, що ненадання сертифікату
якості продукції, а також наявність
певних недоліків при складанні
первинних документів, свідчить про не
підтвердження факту здійснення
господарської операції.

Відсутність такого сертифікату якості,
а також наявність певних недоліків при
складанні первинних документів не є
суттєвим недоліком з точки зору
повноти та достовірності відтворення
змісту операції з поставки, а відтак не
є підставою для висновку про
відсутність підтвердження здійснення
господарської операції, при тому, що
сукупність досліджених первинних
документів в повній мірі відображає
характер, зміст та об'єм здійснення
господарської операції.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що допущене
судом першої інстанції порушення норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи є підставою, для скасування
оскаржуваної постанови суду з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог з
наведених підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст198, ст.202, 205, 207 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „Таір-1" -
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року у справі №2а-0870/9593/11 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 29.04.2011 року, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю „Таір-1"
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 11850 грн. 50 коп., з яких 9458,00 грн.
за основним платежем та 2364,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 29.04.2011 року, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю „Таір-1"
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 9457,50 грн., з
яких 7566 грн. - за основним платежем та
1891,50 грн. - штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров