Справа № 826/14542/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гласс-Альянс" до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної Казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення,
картки відмови та повернення суми
переплати ,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гласс-Альянс"
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 18.06.2013 р. №
100270000/2013/300070/2 та картки відмови в
прийняті митної декларації від 18.06.2013 р.
№ 100270000/2013/01189; стягнення з Державного
бюджету суми надмірно сплаченого ПДВ
та мита на загальну суму 129 050,92 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Київська міжрегіональна
митниця Міністерства доходів і зборів
України подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вислухавши осіб, що
з"явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12.01.2012 року Фірмою "TRADIUM GmbX" (Німеччина)
(Продавець) і ТОВ "Гласс-Альянс"
(Покупець) укладено контракт №12012012,
згідно з яким Продавець зобов'язується
продати, а Покупець зобов'язується
оплатити та прийняти у власність селен
технічний у кількості 5.000 кг за ціною,
вказаною в інвойсах, суми яких
складають загальну вартість контракту.
Відповідно до умов Контракту оплата
здійснюється Покупцем у доларах США
або Євро на розрахунковий рахунок
Продавця на умовах 100% передоплати.

На підставі вказаного Контракту та
відповідно до комерційного інвойсу №RЕ
13003505 від 03.06.2013 позивачем придбано
партію товару зазначеного
найменування в кількості 300.000 кг. по
ціні 71 дол. США/кг, на загальну вартість
21 300,00 дол. США.

Відповідно до платіжних доручень №16
від 23.05.2013 року позивачем було
здійснено передоплату на суму 21 300,00
дол. США.

Даний товар та товаросупровідні
документи до нього було подано
позивачем до митного оформлення за ВМД
№ 100270000/2013/166923 від 18.06.2013 р., та
задекларовано його митну вартість
згідно із ст. 58 МКУ за першим методом (за
ціною договору) у розмірі 21 300,00 дол. США.
про що свідчить графа 22 вказаної
декларації.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Гласс-Альянс" було подано до митного
органу всі обов'язкові та передбачені
митним законодавством документи, а
саме: зовнішньоекономічний контракт №
12012012 від 12.01.2012 р., інвойс № RE 13003505 від
03.06.2013 р., СМR б/н від 11.06.2013 року, довідку
про транспортні втрати № 04/06 від 13.06.2013
року, експортну декларацію країни
відправлення від 05.06.2013 року №
13DE26E1 (відмітка в графі 44 ВМД), яка
відображає поставку товару від
відправника до українського
отримувача.

Однак, митним органом додатково
витребовувано у декларанта виписку з
бухгалтерської документації;
прайс-листи виробника товарів; договір
(угоду, контракт) з третіми особами
пов'язаний з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором; копію митної декларації
країни відправлення; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

На вимогу митного органу про надання
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару за митною декларацією
від 18.06.2013 року № 100270000/2013/166023, ТОВ
"Гласс-Альянс" було надано додаткові
документи, які були в наявності, а саме:
калькуляцію та прайс-листи продавця;
комерційний інвойс продавця;
замовлення на закупку; графік
коливання ціни на селен технічний на
біржі; видаткові накладні для
підтвердження ціни, яка зазначена в
контракті/інвойсі; платіжні банківські
документи.

Однак, Київська регіональна митниця
(Київська міжрегіональна митниця
Міністерства доходів і зборів України)
відмовила позивачу в прийнятті митної
декларації ДМВ-1 № 100270000/2013/166923 від
18.06.2013 року, вказуючи на невірно
розраховану митну вартість товару та
невірно вибраний метод її розрахунку.

18.06.2013 року Київською регіональною
митницею прийнято рішення №
100270000/2013/300070/2 про коригування митної
вартості товарів, із застосуванням
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості, та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 18.06.2013 р.
№ 100270000/2013/01189.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст.51 Кодексу митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно положень ст.53 Кодексу у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюва-ного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транс-портування не включені у
вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Статтею 54 Кодексу визначено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно положень ст.57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 4 та 5 статті 58 Кодексу
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно ч.1 ст.55 Кодексу рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Кодексу
встановлено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
митним органом не доведено
недостовірність поданих до митного
оформлення документів, не спростовано
контрактну ціну оцінюваних товарів в
розмірі 21 300,00 дол. США, об'єктивну
можливість і спроможність перевірити
згідно ч.ч.1, 2 ст.54 Кодексу вартість
операції на підставі наданих позивачем
документів та рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними ст.58 Кодексу.

Відповідачем також не обґрунтовано
необхідності витребування у позивача
додаткових документів, не підтверджено
наявності розбіжностей, ознак підробки
або відсутність всіх відомостей у
поданих позивачем документах.

Згідно ст.27 Кодексу якщо задоволення
скарги на рішення, дії або
бездіяльність митних органів або їх
посадових осіб пов'язане з виплатою
грошових сум, їх виплата здійснюється
за рахунок державного бюджету
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Отже, також є вірним висновок суду
першої інстанції про необхідність
повернення позивачу надміру сплачених
при митному оформленні товару коштів з
Державного бюджету через ГУ ДКСУ у м.
Києві.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає обґрунтованим та
законним рішення суду першої інстанції
про задоволення позовних вимог щодо
скасування рішення від 18.06.2013 року
№100270000/2013/300070/2 про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів від
18.06.2013 року №100270000/2013/01189, повернення
надміру сплачених сум податку на
додану вартість та мита в сумі 129 050,92
грн. та судового збору в розмірі 1 290,51
грн.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді
Костюк Л.О.

Твердохліб
В.А.

Повний текст виготовлено: 28 січня 2014
року

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.