Справа № 806/7246/13-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"23" січня 2014 р.
Справа № 806/7246/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін:

представника апелянта: Дурова В.А.

представника позивача: Гаврилюка А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лугинської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"23" грудня 2013 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-2" до
Міністерства доходів і зборів України
Лугинської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирської
області про визнання недійсниминим
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фортуна-2"
звернулося до суду з позовом до
Лугинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, Головного управління
Міндоходів в Житомирській області,
Міністерства доходів і зборів України,
про визнання недійсними та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 27.06.2013р., рішень про розгляд
скарги від 02.09.2013 р. № 7283/Ю-С/10-205 та від
28.10.2013 р. № 14127/6/99-99-10-01-15.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-2"
задоволені.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 27.06.2013 р., а також рішення про
розгляд скарг від 02.09.2013 р. № 7283/Ю-С/10-205
та від 28.10.2013 р. № 14127/6/99-99-10-01-15.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю. В якості
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає про неповне
з'ясування судом всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши, суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
дійшла висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Лугинською ОДПІ було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ "Фортуна-2"
з питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість за період з 01.02.2013
року по 28.02.2013 року по взаємовідносинах
з ТОВ "Гравілон-Інженірінг". За
результатами проведеної перевірки
було складено акт від 14.06.2013 року №
46/22-16/38335571, яким встановлено порушення
п.44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.193.1
ст.193, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6, п.201.10,
п.201.11 ст.201 ПК України в результаті чого
встановлено завищення суми від"ємного
значення податку на додану вартість, за
період з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року по
взаємовідносинах з ТОВ
"Гравілон-Інженірінг" в сумі 35986,00 грн., в
тому числі: за лютий 2013 року в сумі 35986,00
грн.

На підставі вказаного акту було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 27.06.2013
року, яким позивачу зменшено розмір
від"ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 35986,00 грн.

У порядку адміністративного
оскарження позивачем були подані
скарги на вказане податкове
повідомлення-рішення до Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області та Міністерства доходів і
зборів України, за результатами
розгляду яких рішенням від 02.09.2013 р. №
7283/Ю-С/10-205 та рішенням від 28.10.2013 р. №
14127/6/99-99-10-01-15 оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було залишено без
змін.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом, використання
послуг у власній господарській
діяльності, підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Податковим органом під час
розгляду справи не було надано доказів
того, що операції позивачем не
проводились. В зв'язку з чим, позивач
мав встановлене законом право на
віднесення сум по даним
взаємовідносинам до складу витрат, які
підлягають оподаткуванню та
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, оскільки
порушення контрагентами правил
здійснення податкової дисципліни та
господарської діяльності тягне
негативні наслідки лише до цієї особи.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Встановлено, що позивачем для
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Гравілон Інженірінг" було укладено
договір поставки № 2 від 02.01.2013 року. За
умовами даного договору ТОВ "Фортуна-2"
купувало у ТОВ "Гравілон Інженірінг"
заготовки для дерев'яних піддонів.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Відповідно до
даної статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Лугинська ОДПІ вважає, що у позивача не
було підстав для включення сум ПДВ до
складу податкового кредиту, оскільки
були відсутні товарно-транспортні
накладні, що підтверджували
перевезення товарів та були відсутні
акти приймання-передачі товару.

Разом з тим, господарські операції між
ТОВ "Фортуна-2" та ТОВ "Гравілон
Інжиніринг" підтверджуються належним
чином оформленими податковими та
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.
Зауважень що вказаних документів у
відповідача немає, тобто вони
підтверджені первинними документами
наданими позивачем у відповідності до
вимог ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV,
які є підставою для податкового та
бухгалтерського обліку.

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997 р.
передбачено обов'язковість
товарно-транспортних накладних та
подорожніх листів для перевізників,
вантажовідправників та
вантажоодержувачів, які є замовниками
послуг з перевезень. Тобто норма
вказаного положення Правил не
поширюється на позивача, оскільки
перевезення товару здійснювалось його
контрагентом, позивач не укладав
жодного договору перевезення.

Також наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних є лише
дотриманням чи порушенням правил
перевезень автомобільним транспортом,
які не пов'язані з дотриманням вимог
податкового законодавства, а не
підтвердженням факту придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, за умовами Договору, зокрема
п.2 , постачальник - ТОВ "Гравілон
Інженірінг" зобов"язується забезпечити
доставку продукції покупцеві - ТОВ
"Фортуна-2" (переміщення по цеху) на
умовах DDP (за провилами Інкотермс 2000).
Також з даного Договору вбачається, що
і постачальник і покупець знаходяться
за однією адресою, а саме: Олевський
район село Радовель вулиця Леніна,50А,
та як пояснив представник позивача
фактично товар був просто переміщений
по території з одного цеху в інший.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що є
безпідставними доводи відповідача про
відсутність у позивача
товаро-транспортних накладних,
оскільки з огляду на встановлені
обставини, в їх оформленні не було
необхідності.

Одночасно, слід відмітити, що
Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача, що неможливо
підтвердити право позивача на
формування податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ "Гравілон
Інжиніринг" у зв'язку з тим, що
податковий орган позбавлений
можливості провести зустрічну
перевірку, оскільки ПП
"Полтава-Проект-Монтаж" відсутнє за
місцезнаходження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
неможливість перевірити
постачальників безпосередніх
продавців товару позивачеві чи
несплата ПДВ постачальниками у ланцюгу
поставок сама по собі не є підставою
для відмови у відшкодуванні
зазначеного податку покупцю, який
відніс до податкового кредиту суму ПДВ,
сплачену разом із ціною товару
(послуги) продавцям. Факт порушення
контрагентами-постачальниками у
ланцюгу поставок своїх податкових
зобов'язань може бути підставою для
висновку про необґрунтованість
заявлених платником податку вимог про
надання податкової вигоди -
відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які будуть допущені постачальниками по
всьому ланцюгу поставок.

Разом з тим, є слушним посилання суду
першої інстанції на те, що на час
вчинення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом, ТОВ
"Гравілон Інжиніринг" був
зареєстрованим як юридична особа,
володів спеціальною податковою
правосуб'єктністю, належність
оформлення виданих ним податкових
накладних податковим органом не
заперечується, а укладений з його
участю господарський договір з
позивачем в установленому порядку
недійсним не визнаний.

Крім цього, суд зауважує, що
відсутність контрагента за
місцезнаходженням не має доказового
значення при вирішенні даного
адміністративного спору.

Згідно із статтею 61 Конституції
України відповідальність осіб має
індивідуальний характер, при цьому
будь-які протиправні дії одних
платників податків не можуть покладати
обов'язку щодо відповідальності за дії
таких платників на інших осіб.

Особа не може нести відповідальності
за неправомірні дії інших осіб (за
умови необізнаності щодо їх
протиправної поведінки). Відповідачем
не встановлено обізнаності позивача
щодо протиправного характеру
діяльності його контрагентів, прямої
чи опосередкованої причетності до
такої протиправної діяльності з метою
отримання податкової вигоди.

Окрім того, практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" №
3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права,
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у
справі "Інтерсплав проти України").
Вказане узгоджується з конституційним
принципом індивідуальності юридичної
відповідальності.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів
вважає, що відповідач належними та
допустимими доказами не підтвердив
безтоварного характеру спірних
господарських операцій. Позивач
правомірно сформував суму податкового
кредиту на підставі первинних
документів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст.200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лугинської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фортуна-2"
вул. Леніна,50-А,с.Радовель,Олевський
район, Житомирська область,11025

3- відповідачу/відповідачам:
Міністерство доходів і зборів України
Львівська пл.,8,м. Київ,04655 Лугинська
об"єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирської області вул.
Горького,8/42,смт.Лугини,Лугинський
район, Житомирська область,11301