Справа № К/9991/44529/11-С
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/44529/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Хмельницької міської ради про
зобов'язання забезпечити житлом за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2008 року звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом, в якому
просив зобов'язати виконавчий комітет
Хмельницької міської ради забезпечити
його сім'ю у складі двох чоловік,
благоустроєним житловим приміщенням,
відповідно до встановлених норм
житлової площі з урахуванням права на
додаткову площу.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 08 жовтня 2008 року
адміністративний позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року скасовано постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 08 жовтня 2008
року та прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року та залишити в силі постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 08 жовтня 2008
року, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
скасування судового рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі судового рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є суддею Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області, сім'єю у складі двох чоловік
проживає у гуртожитку по вул.
Красовського, 15 м. Хмельницького. З
12.10.2006 року перебуває на квартирному
одліку при виконавчому комітеті
Хмельницької міської ради у зв'язку з
відсутністю житла, та включений в
окремий список позачергового надання
житлової площі згідно ст. 44 Закону
України «Про статус суддів» (чинного на
час виникнення спірних правовідносин).
Проте, житловою площею позивач не
забезпечений.

Вищевказані обставини сторонами по
справі не заперечувались та
підтверджуються Указом Президента
України за № 217/2006 від 13.03.2006 року,
наказом голови Хмельницького
міськрайонного суду за № 28-к від 17.04.2006
року, довідкою Хмельницького бюро
технічної інвентаризації, рішенням
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради № 957-11 від 11.09.2008 року,
довідкою № 157 з місця проживання про
склад сім'ї та реєстрацію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, згідно
з частиною сьомою статті 44 Закону
України «Про статус суддів» (чинного на
час виникнення спірних правовідносин)
обов'язок забезпечити житлом суддю,
який потребує поліпшення житлових
умов, покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, Вінницький апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
право позивача на отримання ним
позачергово житлового приміщення не
порушене, оскільки позивач перебуває
на квартирному обліку у відповідному
списку за № 30.

Проте, перевіривши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції не погоджується з
таким висновком суду на підставі
наступного.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції
України незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України.
Держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про
судоустрій України" від 7 лютого 2002 року
№ 3018-III (чинного на час виникнення
спірних відносин) гарантії
самостійності судів і незалежності
суддів забезпечуються, зокрема,
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням суддів.

Частиною сьомою статті 44 Закону
України «Про статус суддів» № 2862-XII
встановлено, що не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду,
вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду.

У разі незабезпечення судді
благоустроєним житлом у зазначені
строки суд за рахунок державного
бюджету може придбати квартиру або
будинок за ринковими цінами і передати
їх у користування судді. Порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
влади, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою
від 3 серпня 2005 року № 707 затвердив
Порядок забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів (був чинним на час
виникнення спору; далі - Порядок),
згідно з пунктами 2, 4 якого суддям, які
відповідно до житлового законодавства
перебувають на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов,
надають окрему квартиру або будинок
місцеві органи виконавчої влади не
пізніше ніж через шість місяців після
їх обрання на посаду. Взяття,
перебування та зняття з обліку судді
здійснюється виконавчими комітетами
рад за місцем роботи відповідно до
житлового законодавства.

У разі коли місцевий орган виконавчої
влади у шестимісячний строк не
забезпечив житлом суддю, який потребує
поліпшення житлових умов, суд на
підставі його заяви за погодженням з
ДСА або її територіальним управлінням
(стосовно судді місцевого суду) може
прийняти рішення про придбання житла
за рахунок коштів державного бюджету
та передачу його у користування судді
(пункт 7 Порядку).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для
забезпечення суддів благоустроєним
житлом ДСА та її територіальні
управління (стосовно суддів місцевих
судів) ведуть контрольні списки суддів,
які потребують поліпшення житлових
умов, та суддів, які забезпечені житлом,
і вносять місцевим органам виконавчої
влади пропозиції щодо забезпечення
суддів житлом.

Аналіз положень Закону України «Про
статус суддів» та Порядку
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів свідчить, що обов'язок
забезпечити житлом суддю, який
потребує поліпшення житлових умов,
покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді, а дії ДСА та її територіальних
управлінь із забезпечення суддів
житлом є додатковими у разі
невирішення цього питання органом
місцевої виконавчої влади.

Отже, на підставі викладеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_4, оскільки
всупереч нормам ч. 7 ст. 44 Закону
України «Про статус суддів» позивач не
був забезпечений житлом, обов'язок
якого, покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 КАС
України,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року - скасувати, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 08 жовтня 2008
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

О.П. Стародуб