Справа № 213/1462/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м.
Київ К/800/10178/13

К/800/8488/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі про
визнання дій протиправними та
зобов'язання виплатити одноразову
допомогу га сім'ю,

за касаційними скаргами ОСОБА_4 та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі на
постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 11 жовтня 2012 року
та постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року,

встановив:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Житомирі
(далі - відділення Фонду) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
виплатити одноразову допомогу на сім'ю
в сумі 133 875 грн.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
року внаслідок нещасного випадку на
виробництві помер її чоловік ОСОБА_5, з
яким вона проживала однією сім'єю і має
спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" вона та її син мають
право на отримання одноразової
допомоги у розмірі п'ятирічного
заробітку загиблого ОСОБА_5, однак
відповідач протиправно відмовив у її
виплаті.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області від 11 жовтня 2012
року позовні вимоги задоволено
частково: визнано за ОСОБА_6 право на
отримання 1/3 частини одноразової
допомоги в розмірі п'ятирічного
заробітку потерпілого ОСОБА_5 та
зобов'язано відділення Фонду виплатити
йому 44 625 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року постанову суду першої інстанції
змінено: визнано дії відділення Фонду
протиправними та зобов'язано виплатити
ОСОБА_6 одноразову грошову допомогу в
розмірі 1/2 частини від розміру
п'ятирічного заробітку потерпілого
ОСОБА_5 В іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
змінити судове рішення апеляційного
суду, скасувавши рішення суду першої
інстанції, та повністю задовольнити
позов. Вважає необґрунтованим висновок
судів про те, що вона не є членом сім'ї
померлого ОСОБА_5, оскільки їх
роздільне проживання було зумовлено
необхідністю догляду померлим
чоловіком за своєю матір'ю, людиною
похилого віку та інвалідом. Окрім того,
навіть за умови виключення її з числа
осіб, які мають право на отримання
одноразової допомоги, та враховуючи
смерть матері чоловіка, право на таку
допомогу в повному обсязі має їхній
син.

У касаційній скарзі відділення Фонду
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зазначає, що суди при вирішенні справи
вийшли за межі позовних вимог та не
врахували, що ні позивач, ні її син не
звертались до відділення Фонду із
заявою про виплату одноразової
допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 перебував у
трудових відносинах із ВАТ "ЕК
"Житомиробленерго". 16 квітня 2009 року
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок якого ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначені соціальні
послуги та виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків, до
яких, зокрема, віднесено одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого.

Відповідно до частини першої і пункту 2
частини другої статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховими виплатами є
грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку. Зазначені грошові
суми складаються із страхової виплати
в установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого).

Таким чином, право на отримання
одноразової допомоги в разі смерті
потерпілого мають члени сім'ї
померлого та особи, які перебували на
його утриманні.

Згідно з частиною другою статті 3
Сімейного кодексу України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. Дитина належить до
сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно
з ними не проживає.

Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства (частина четверта статті 3
Сімейного кодексу України).

Попередніми інстанціями встановлено,
що з березня 1995 року ОСОБА_5 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від
шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, як вбачається з постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2009
року у справі № 2а-6226/09/0670 та
встановлено судами під час розгляду
даної справи, з 1998 року по день смерті
ОСОБА_5 проживав у АДРЕСА_1 зі своєю
матір'ю ОСОБА_7 і вів з нею спільне
господарство. В свою чергу ОСОБА_4 не
довела, що їх роздільне проживання з
чоловіком було зумовлено необхідністю
догляду останнім за своєю матір'ю та що
ОСОБА_7 потребувала догляду і
сторонньої допомоги. Відсутні докази і
того, що на момент смерті ОСОБА_5
позивач перебувала на його утриманні.

За наведених обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що до осіб,
які мають право на отримання
одноразової допомоги у зв'язку зі
смертю ОСОБА_5, належать його мати
ОСОБА_7 і син ОСОБА_6

Відповідно до частини сьомої статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Абзацом третім частини дев'ятої статті
34 цього Закону передбачено, що сума
страхових виплат кожній особі, яка має
на це право, визначається шляхом
ділення частини заробітку потерпілого,
що припадає на зазначених осіб, на
кількість цих осіб.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду щодо рівності часток страхової
виплати для осіб, які мають на це право,
та зобов'язання відділення Фонду
виплатити ОСОБА_6 одноразову грошову
допомогу в розмірі 1/2 частини від
розміру п'ятирічного заробітку
померлого ОСОБА_5

Безпідставними є доводи ОСОБА_4 про
право її сина ОСОБА_6 на отримання
одноразової допомоги у повному розмірі
у зв'язку зі смертю ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки склад осіб,
які мають право на одержання страхової
виплати, визначається на момент смерті
потерпілого.

Доводи касаційної скарги відділення
Фонду спростовуються матеріалами
справи.

Згідно зі статтею 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення, яким
виправлені помилки, допущені судом
першої інстанції.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційні скарги ОСОБА_4 і Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Житомирі
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року та постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
11 жовтня 2012 року в незміненій частині -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.