Справа № 826/14539/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними дій та
бездіяльності, скасування постанови та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_3 з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просить:

- визнати незаконною, протиправною та
скасувати постанову Державної
виконавчої служби України від 16.08.2013
року за підписом в.о. начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Власюка Д.В. про відмову в задоволенні
скарги №17 від 06.08.2013 року ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4 вх.№КО-11515 від
07.08.2013 року;

- визнати незаконними, протиправними
дії Державної виконавчої служби
України, що проявилися в розгляді
скарги №17 від 06.08.2013 року ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4 без участі та без
запрошення ОСОБА_3 та/або її
представника ОСОБА_4, що порушило та
обмежило права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

- визнати незаконною, протиправною
бездіяльність Державної виконавчої
служби України, що проявилася в
недотриманні та порушенні вимог ч. 3 ст.
51 Закону України «Про виконавче
провадження» при розгляді скарги №17
від 06.08.2013 року ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4;

- зобов'язати Державну виконавчу службу
України розглянути скаргу №17 від 06.08.2013
року ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 з
урахуванням та застосуванням вимог ч. 3
ст. 51 Закону України «Про виконавче
провадження».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просять постанову суду
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково:

- визнати незаконною та скасувати
постанову ДВС України від 16.08.2013 року за
підписом в.о. начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Д.В.Власюка про відмову в задоволенні
скарги №17 від 06.08.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
вх.№КО-11515 від 07.08.2013 року;

- визнати незаконною бездіяльність ДВС
України, що проявилася в не дотриманні
та порушенні вимог ч.3 статті 51 Закону
України «Про виконавче провадження»
при розгляді скарги №17 від 06.08.2013 року
ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- зобов'язати ДВС України розглянути
скаргу №17 від 06.08.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
з урахуванням та застосуванням вимог
ч.3 статті 51 Закону України «Про
виконавче провадження».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, наведені
у апеляційній скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у межах виконавчого провадження №4529908,
відкритого постановою старшого
державного виконавця Абісова А.В. від
30.08.2007 року щодо примусового виконання
рішення Європейського суду з прав
людини №25476/02, виданого 15.02.2007 року,
стягувачем у якому виступає ОСОБА_3, до
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Черноволова В.А.
надійшла скарга №17 на дії, рішення та
бездіяльність по виконавчому
провадженню №4529908 відповідно до вимог
ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження» від 06.08.2013 року за
підписом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка
відповідно до штампу вхідної
кореспонденції на копії вказаної
скарги, що міститься у матеріалах
справи, надійшла до Державної
виконавчої служби України 07.08.2013 року
за вх. №КО-11515.

У скарзі до начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Черноволова В.А. зазначені наступні
вимоги: розглянути скаргу та винести
рішення у формі постанови; запросити
нас на розгляд даної скарги для
винесення законної і обґрунтованої
постанови; визнати незаконною та
скасувати другу постанову від 30.08.2007
року про відкриття виконавчого
провадження №4529908 за підписом старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова А.В. по виконанню виконавчого
документу - рішення Європейського суду
з прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України»; визнати незаконними дії
старшого державного виконавця
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова А.В. щодо винесення другої
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №4529908 від 30.08.2007 року по
виконанню виконавчого
документу-рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України»; визнати незаконними та
передчасними дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту
Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Абісова
А.В., що проявилися в винесенні 20.12.2007
року постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП №4529908 з
виконання виконавчого
документу-рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України»; зобов'язати державного
виконавця по виконавчому провадженню
ВП №4529908 вжити заходів по/для виконання
в повному та фактичному обсязі
виконавчого документу-рішення
Європейського суду з прав людини від
15.02.2007 року по заяві №25476/02 справа
«Погребна Л.Г. проти України»;
зобов'язати державного виконавця
виконати та дотриматися вимог ч. 3 ст. 51
Закону України «Про виконавче
провадження» в частині надіслання
постанови Державної виконавчої служби
України від 23.07.2013 року про відновлення
виконавчого провадження ВП 4529908 до
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ, а саме до
Європейського суду з прав людини (European
Court of Human Rights Council of Europe F-67075 Strasbourg Cedex
France); зобов'язати державного виконавця
надіслати постанову Державної
виконавчої служби України від 23.07.2013
року про відновлення виконавчого
провадження ВП 4529908 до органу, який
здійснює нагляд за виконанням рішення
Європейського Суду з прав людини від
15.02.2007 року заява №25476/02 по справі
«Погребна Л.Г. проти України», а саме до
Комітету Міністрів Ради Європи (Committee of
Ministers, Avenue de 1'Europe F-67075 Strasbourg Cedex);
приєднати дану скаргу до виконавчого
провадження ВП №4529908.

За результатами розгляду даної скарги
виконуючим обов'язки начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Власюком Д.В. винесено постанову про
відмову в задоволенні скарги від 16.08.2013
року ВП №4529908, в обґрунтування якої
зазначено, що положеннями Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» не передбачено
направлення державним виконавцем до
Європейського суду з прав людини та
Комітету Міністрів Ради Європи
постанови про відновлення виконавчого
провадження та інших документів
виконавчого провадження. При цьому,
зазначено, що питання про скасування
постанови від 30.08.2007 року ВП №4529908 про
відкриття виконавчого провадження не
може бути вирішено у зв'язку з
закінченням терміну на оскарження, а
питання щодо визнання незаконними дій
щодо закінчення виконавчого
провадження розглянуто внаслідок
винесення постанови від 19.07.2013 року ВП
№4529908, якою скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене позивач
звернулась до суду з вказаним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№606-XIV, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону №606
передбачено, що рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Вимогами ч. 8 статті 82 Закону №606
визначено, що скарга, подана у
виконавчому провадженні начальнику
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
розглядається у десятиденний строк з
дня її надходження. За результатами
розгляду скарги начальник відділу
виносить постанову про її задоволення
чи відмову, яка в десятиденний строк
може бути оскаржена до вищестоящого
органу державної виконавчої служби або
до суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України «Про звернення
громадян».

Позивач, скориставшись своїм правом,
наданим йому статтею 82 Закону України
«Про виконавче провадження», 07.08.2013
року звернувся до начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України зі
скаргою № 17 від 06.08.2013 року.

За результатами розгляду скарги та у
зв'язку з перебуванням начальника
відділу примусового виконання рішень
Черноволова В.А. у відпустці в період з
05.08.2013 року по 20.08.2013 року та виконання
його обов'язків покладено на
заступника начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Власюка Д.В., в.о. начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Власюком Д.В. винесено постанову від
16.08.2013 року ВП № 4529908 про відмову у
задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що скаргу
позивача № 17 від 06.08.2013 року розглянуто
уповноваженою особою.

Разом з цим, за наслідками розгляду
скарги позивача виконуючим обов'язки
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Власюком Д.В. винесено
постанову про відмову в задоволенні
скарги від 16.08.2013 року ВП №4529908, тобто
дану скаргу було розглянуто у
відповідності до ч. 8 ст. 82 Закону №606 як
таку, щодо якої не встановлено
невідповідності положенням ч. 6 ст. 82
Закону №606.

Колегією суддів звернуто увагу на те,
що положення ст. 82 Закону №606 не
передбачають особистої участі
заявника при розгляді його скарги та
містять спеціальні норми щодо порядку
розгляду скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця, що
подаються начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, по відношенню до
норм, викладених у Законі України «Про
звернення громадян», що як наслідок
судом першої інстанції вірно зроблений
висновок, що останні не підлягали
застосуванню під час розгляду скарги
позивача.

Також, позивач у своїй скарзі просив
визнати незаконною та скасувати другу
постанову від 30.08.2007 року про відкриття
виконавчого провадження №4529908 за
підписом старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту
Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Абісова
А.В. по виконанню виконавчого
документу-рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України» та визнати незаконними дії
старшого державного виконавця
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова А.В. щодо винесення другої
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №4529908 від 30.08.2007 року по
виконанню виконавчого
документу-рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України».

Так, в оскаржуваній постанові
зазначено, що питання про скасування
постанови від 30.08.2007 року ВП №4529908 про
відкриття виконавчого провадження не
може бути вирішено у зв'язку з
закінченням терміну на оскарження.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що у
відповідності до ч. 1 ст. 82 Закону №606,
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення, дії чи
бездіяльність начальника відділу
можуть бути оскаржені до вищестоящого
органу державної виконавчої служби.
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі. Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (ч.ч. 3 та 4 ст. 82
Закону №606).

Тобто, стягувач та/або інший учасник
виконавчого провадження (крім
боржника) має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби у певній послідовності, так
спочатку звернутися до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
потім рішення, дії чи бездіяльність
начальника відділу можуть бути
оскаржені до вищестоящого органу
державної виконавчої служби, або ж
одразу скористатися судовим порядком
захисту прав та охоронюваних законом
інтересів.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києві від
01.08.2012 року у справі №2а-8586/12/2670, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2013 року, за позовом ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби за участю
третьої особи - ОСОБА_4 про визнання
протиправними дій, рішень,
бездіяльності у зв'язку із пропуском
строку звернення до адміністративного
суду залишено без розгляду позовну
заяву ОСОБА_3 в частині позовних вимог
про визнання протиправною та
скасування постанови Департаменту
Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України за
підписом старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Абісова Артура
Володимировича від 30.08.2007 року про
відкриття виконавчого провадження
№4529908 та визнання протиправними дій
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
що проявилися в винесенні 30.08.2007 року
другої постанови про відкриття
виконавчого провадження №4529908.

Тобто, судом першої інстанції вірно
зауважено, що спершу, скориставшись
судовим порядком захисту прав та
охоронюваних законом інтересів,
позивач звернувся у позасудовому
порядку та отримав відмову у
задоволенні скарги з посиланням на
пропущення строків звернення з
вказаними вимогами.

Щодо вимог скарги позивача про
визнання незаконними та передчасними
дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова А.В., що проявилися у винесенні
20.12.2007 року постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП №4529908 з
виконання виконавчого
документу-рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 року по заяві
№25476/02 справа «Погребна Л.Г. проти
України» та зобов'язання державного
виконавця по виконавчому провадженню
ВП №4529908 вжити заходів по/для виконання
в повному та фактичному обсязі
виконавчого документу-рішення
Європейського суду з прав людини від
15.02.2007 року по заяві №25476/02 справа
«Погребна Л.Г. проти України» колегія
суддів вважає за необхідне викласти
наступне.

З матеріалів справи вбачається,
начальником відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Черноволовим В.А. при
здійсненні контролю за діями
державного виконавця при примусовому
виконанні рішення Європейського суду з
прав людини №25476/02, виданого 15.02.2007 року,
у межах виконавчого провадження №4529908
винесено постанову про перевірку
виконавчого провадження від 19.07.2013
року, якою постановлено скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 20.12.2007 року, що видав
Абісов А.В. Таким чином питання щодо
визнання незаконними дій щодо
закінчення виконавчого провадження
розглянуто внаслідок винесення
постанови від 19.07.2013 року ВП №4529908, якою
скасовано постанову про закінчення
виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного державним
виконавцем Юхименко О.С. винесено
постанову про відновлення виконавчого
провадження від 23.07.2013 року, якою
відновлене виконавче провадження
№4529908 з виконання рішення
Європейського суду з прав людини
№25476/02, виданого 15.02.2007 року.

Так, постанову про відмову у
відновлення виконавчого провадження
ВП № 4529908 від 23.07.2013 року під розписку
23.07.2013 року о 14.50 год. отримано
представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4, що
підтверджується відповідним записом
на супровідному листі від 23.07.2013 року №
П-16503/-151/15 до зазначеної постанови.

Також, зазначену постанову того ж дня
скеровано до Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини
Міністерства юстиції України, який
відповідно до Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2006 року № 784 «Про
заходи щодо реалізації Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» та Положення про Міністерство
юстиції України є відповідальним за
забезпечення виконання рішень
Європейського суду з прав людини в
Україні, адже Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» не передбачено надсилання
постанов державного виконавця
безпосередньо до Європейського суду з
прав людини або до Комітету Міністрів
Ради Європи. Навпаки, цей Закон
передбачає надсилання процесуальних
документів саме до Органу
представництва. Таку саме позицію
викладено в службовій записці в.о.
керівника Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини
Міністерства юстиції України Давидчук
О.В.

Таким чином, вимоги позивача щодо не
направлення постанови про відновлення
виконавчого провадження безпосередньо
до Європейського суду з прав людини та
Комітету Міністрів Ради Європи є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають

Пунктом 3.1 Порядку роботи з документами
в органах державної виконавчої служби
№2274/5 передбачено, що діловодство з
виконання рішень в органах державної
виконавчої служби це - сукупність
процесів, що забезпечують
документування управлінської
інформації і організацію роботи із
службовими документами, що віднесені
до компетенції органів державної
виконавчої служби, з моменту їх
створення або надходження до
відправлення або передачі в архів.

Документи виконавчого провадження, в
тому числі скарги, заяви (клопотання)
сторін виконавчого провадження, які
подаються відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження», та
матеріали за наслідками їх розгляду, є
невід'ємною частиною виконавчого
провадження і приєднуються до нього (п.
3.3 Порядку №2274/5).

Так, у матеріалах справи міститься
копія листа Генерального директора
Ради Європи з прав людини та правових
питань Департаменту виконання рішень
Європейського суду з прав людини від
13.02.2013 року, адресованого ОСОБА_3 із
зазначенням «неофіційний переклад».

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний лист разом з перекладом був
направлений виконуючим обов'язки
керівника Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини
Давидчук О.В. на адресу Державної
виконавчої служби України за допомогою
факсу 25.09.2013 року, вже після винесення
оскаржуваної постанови, а тому судом
першої інстанції вірно зауважено що
підстави для застосування вказаного
листа під час винесення оскаржуваної
постанови були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів повністю погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для визнання
незаконною, протиправною та скасування
постанови Державної виконавчої служби
України від 16.08.2013 року за підписом в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Власюка Д.В. про відмову
в задоволенні скарги №17 від 06.08.2013 року
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4
вх.№КО-11515 від 07.08.2013 року, оскільки, як
було зазначено вище, виконавче
провадження №4529908 відновлено, тобто
виконання рішення Європейського суду з
прав людини №25476/02 від 15.02.2007 року з боку
Державної виконавчої служби України
продовжується.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконною, протиправною
бездіяльність Державної виконавчої
служби України, що проявилася в
недотриманні та порушенні вимог ч. 3 ст.
51 Закону України «Про виконавче
провадження» при розгляді скарги №17
від 06.08.2013 року ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4 та зобов'язання
Державної виконавчої служби України
розглянути скаргу №17 від 06.08.2013 року
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 з
урахуванням та застосуванням вимог ч. 3
ст. 51 Закону України «Про виконавче
провадження» слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону №606 (в редакції,
що діяла станом на момент винесення
постанови про відновлення виконавчого
провадження), про відновлення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову, копії
якої не пізніше наступного дня
надсилаються до суду, який визнав
незаконною постанову державного
виконавця, сторонам, а також органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Отже, безпосередній контроль за
виконанням рішення Європейського суду
з прав людини покладається на Орган
представництва (Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини),
якому і було направлено постанову про
відновлення виконавчого провадження
№4529908 від 23.07.2013 року, відповідно до
супровідного листа від 23.07.2013 року
№П-16503/5-151/15, а тому, колегія суддів
повністю погоджується з висновком суду
першої інстанції про
необґрунтованість заявлених позивачем
вимог про зобов'язання державного
виконавця виконати та дотриматися
вимог ч. 3 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» в частині
надіслання постанови державної
виконавчої служби України від 23.07.2013
року про відновлення виконавчого
провадження ВП 4529908 до органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ, а саме до
Європейського суду з прав людини (European
Court of Human Rights Council of Europe F-67075 Strasbourg Cedex
France), а також зобов'язання державного
виконавця надіслати постанову
Державної виконавчої служби України
від 23.07.2013 року про відновлення
виконавчого провадження ВП 4529908 до
органу, який здійснює нагляд за
виконанням рішення Європейського Суду
з прав людини від 15.02.2007 року заява
№25476/02 по справі «Поргебна Л.Г. проти
України», а саме до Комітету Міністрів
Ради Європи (Committee of Ministers, Avenue de 1'Europe
F-67075 Strasbourg Cedex).

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 листопада 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24
січня 2014 року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.