Справа № 818/8086/13-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 р. Справа № 818/8086/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. ,
Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013р. по справі № 818/8086/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління
Держземагенства у Сумській області

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у Сумській
області, в якому, з урахуванням наданих
уточнень, просить:

- визнати протиправною відмову
відповідача, викладену у листі від
01.08.2013р. №3495/13-07, у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки позивача для індивідуального
садівництва у власність за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу) які
знаходяться за межами населених
пунктів на території Садівської ради
Сумського району Сумської області;

- зобов'язати відповідача розглянути
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки позивачу для
індивідуального садівництва у
власність за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу) які знаходяться за
межами населених пунктів на території
Садівської ради Сумського району
Сумської області, та прийняти рішення у
відповідності до вимог ч. 9 ст. 118
Земельного кодексу України щодо цього
проекту.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що на підставі розпорядження голови
Сумської районної державної
адміністрації від 03.05.2012 року №232-ОД
позивачу було надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність. На підставі вказаного
розпорядження, ТОВ «Координат БС» було
виготовлено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, який
було погоджено Постійно діючою
комісією з розгляду питань, пов'язаних
з погодженням документації із
землеустрою. Згідно із висновком
державної експертизи землевпорядної
документації Головного управління
Держкомзему у Сумській області від
22.10.2012 р. № 448, проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки був
повернутий позивачу із зауваженнями на
доопрацювання. Після усунення
недоліків, позивач звернувся до
відповідача, який листом від 01.08.2013р.
№3495/13-07 відмовив у затвердженні
проекту. Згідно вказаного листа,
підставою для відмови слугував той
факт, що строк дії розпорядження голови
Сумської РДА про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність закінчився 03.05.2013 р. Крім
того, відповідач повідомив, що для
вирішення питання по суті, можна
повторно звернутися до управління з
клопотанням про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність. Позивач не погоджується із
вказаною відмовою та вказує, що
відповідно до вимог Земельного кодексу
України, орган виконавчої після
погодження проекту приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою.
Таким чином, оскільки розпорядження
голови Сумської РДА вичерпало свою дію
у зв'язку з розробленням позивачем
проекту, відмова відповідача у
затвердженні проекту землеустрою є
незаконною та необґрунтованою.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скарги, в
якій просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 28.11.2013 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
те, що відмова відповідача у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки є
законною та обґрунтованою. Вказує, що
позивачем в межах встановлених
розпорядженням строків розроблено
проект землеустрою, який був
погоджений постійно діючою комісією з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою та пройшов обов'язкову
державну експертизу землевпорядної
документації. Тобто, вказане
розпорядження вичерпало свою дію у
зв'язку із розробленням проекту
землеустрою, погодженням його постійно
діючою комісією з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою та проходженням
проектом землеустрою обов'язкової
державної експертизи. При цьому, термін
дії висновку Постійно діючої комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою складає три роки, який
позивачем порушено не було. В свою
чергу, посилання відповідача з приводу
можливості повторно звернення до
управління щодо вирішення питання про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою, є необґрунтованим,
оскільки проект землеустрою вже
фактично розроблено на підставі
відповідного розпорядження голови
Сумської РДА. В зв'язку з чим, позивачем
було дотримано передбачену
законодавством процедуру затвердження
проекту землеустрою, а тому
оскаржувана відмова відповідача в її
проведенні є незаконною.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, надали
заяви, в яких просили розглянути справу
за їх відсутності.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що 05.03.2012 року позивач
звернувся із заявою до Сумської РДА, в
якій просив надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність
орієнтовною площею 0,0906 га для
садівництва на території Садівської
сільської ради Сумського району
Сумської області (а.с.13).

За наслідками розгляду заяви,
розпорядженням Голови Сумської РДА
№232-ОД від 03.05.2012 року надано позивачу
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність орієнтовною площею 0,0906 га
сільськогосподарських угідь для
ведення індивідуального садівництва
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення із
земель запасу на території Садівської
сільської ради Сумського району
Сумської області та зобов'язано
останнього замовити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в проектній землевпорядній
організації, яка має ліцензію (дозвіл)
на виконання цих видів робіт. Також,
вказаним розпорядження було
встановлено термін його дії на протязі
одного року з моменту набрання
чинності (а.с.14).

На виконання вказаного розпорядження
позивачем було замовлено у ТОВ
"Координат БС" проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

02.08.2012 року Постійно діючою комісією з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою, яка була створена
розпорядженням голови Сумської РДА від
12.02.2010р. № 138, надано висновок №164/12, яким
погоджено проект та подано його на
проходження обов'язкової державної
землевпорядної експертизи до
Головного управління Держкомзему у
Сумській області (21-22).

Згідно висновку державної експертизи
землевпорядної документації Головного
управління Держкомзему у Сумській
області від 22.10.2012 року №447, поданий
позивачем проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки був
повернутий на доопрацювання, як такий,
що не в повній мірі відповідає вимогам
чинного законодавства України,
встановленим нормам і правилам (а.с.42-43)

Як вказує позивач, ним було усунуто та
виправлено виявлені зауваження, про що
свідчить наявний в матеріалах справи
коректурний аркуш з відміткою відділу
Держкомзему у Сумському районі (а.с. 44).

17.07.2013 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагенства
у Сумській області із заявою про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Листом від 01.08.2013 р. № 3491/13-07 відповідач
відмовив позивачу у затвердженні
проекту. Згідно вказаного листа,
підставою для відмови слугував той
факт, що строк дії розпорядження голови
Сумської РДА про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність закінчився 03.05.2013 р. Крім того
було зазначено, що згідно витягу з
Державного земельного кадастру, форма
власності земельної ділянки є
приватною, в той час, як відповідно до п.
4 ст. 122 Земельного кодексу України,
земельна ділянка може бути передана
лише державної форми власності.
Відповідач повідомив, що для вирішення
питання по суті, позивач може повторно
звернутися до управління з клопотанням
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність (а.с.7).

Позивач, не погодившись із вказаною
відмовою, звернувся до суду із даним
позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
виходив з того, що відмова відповідача
у затвердженні позивачу проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Право на земельну ділянку виникає і
реалізується на підставах і в порядку,
визначених Конституцією України,
Земельним Кодексом України та іншими
законами України, що регулюють
земельні відносини.

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із п.7 ч.1 ст. 13 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації" до
відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань
використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Пунктом "а" частини 1 статті 17
Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до пункту "в" частини 3
статті 116 Земельного кодексу України (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
проводиться, зокрема, у разі одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами визначений ст. 118
Земельного кодексу України.

Так, відповідно до положень п.п. 1, 6, 7
вищенаведеної статті Кодексу (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Згідно п. 8 ст. 118 Земельного кодексу
України (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки подається Комісії з розгляду
питань, пов'язаних з погодженням
документації із землеустрою (далі -
Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі
відмови у погодженні проект
повертається заявнику у зазначений у
цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту
може бути лише невідповідність його
положень вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається Комісією
до відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи.

Вищезазначені положення також
закріплено ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу
України.

Відповідно до вимог ст. 186-1 Земельного
кодексу України (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин), для розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою, в районах та містах
обласного значення, містах Києві та
Севастополі функціонують постійно
діючі комісії. До повноважень Комісії
належить забезпечення погодження
документації із землеустрою
відповідними органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування. До складу Комісії
входять уповноважені представники
районного (міського) органу земельних
ресурсів, містобудування та
архітектури, природоохоронного та
санітарно- епідеміологічного органу,
органу охорони культурної спадщини. У
разі погодження проектів землеустрою,
що розробляються з метою вилучення,
надання, зміни цільового призначення
земель лісогосподарського
призначення, водного фонду, земельних
ділянок для цілей, пов'язаних із
розробкою корисних копалин, до складу
Комісії залучається відповідно
представник територіальних органів
лісового господарства, водного
господарства, державного гірничого
нагляду. Організація роботи Комісії,
матеріально-технічне забезпечення її
діяльності та контроль за дотриманням
нею строків і порядку розгляду
документації із землеустрою
здійснюють органи, що утворили Комісію.

Документація із землеустрою, погоджена
Комісією, вважається такою, що
погоджена органами, представники яких
входять до її складу.

Підставою відмови у погодженні
документації із землеустрою може бути
невідповідність її положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів. Погодження
документації із землеустрою та
підготовка висновків із викладом
зауважень до неї здійснюються
безоплатно.

Положення про Комісію та порядок її
роботи затверджуються Кабінетом
Міністрів України. Комісія у разі
необхідності має право залучати до
роботи представників органів,
уповноважених погоджувати
документацію із землеустрою, та
безоплатно отримувати від них
інформацію і документи, необхідні для
виконання покладених на неї
повноважень.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1420 від 23.12.2009 року «Про
затвердження Типового положення про
комісію з розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою» (яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
визначено, що комісія з розгляду
питань, пов'язаних з погодженням
документації із землеустрою, є
постійно діючим органом, утвореним
районною та міською
держадміністрацією - у районах і мм.
Києві та Севастополі, міською радою - у
містах обласного значення.

До повноважень комісії належить
надання висновків про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або місця
розташування об'єкта. Для отримання
висновку про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або місця розташування об'єкта
орган, уповноважений приймати рішення
про передачу у власність чи надання у
користування земельної ділянки, подає
комісії для розгляду проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або клопотання про погодження
місця розташування об'єкта разом з
додатками. Комісія розглядає
документацію із землеустрою протягом
трьох тижнів з дня надходження та надає
висновки про її погодження або відмову
у погодженні. Порядок розгляду
документації із землеустрою членом
комісії визначається комісією. У разі
надання комісією висновку про відмову
у погодженні документації із
землеустрою така документація разом з
висновком повертається органу, який її
подав. У разі коли проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
підлягає обов'язковій державній
експертизі, погоджений проект
подається комісією до відповідного
територіального органу Держкомзему
для проведення такої експертизи
відповідно до закону з одночасним
інформуванням його розробника або
замовника. Оплата послуг з проведення
обов'язкової державної експертизи
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки здійснюється
замовниками такої експертизи, що
визначені у статті 7 Закону України "Про
державну експертизу землевпорядної
документації" (п.3, 4. 5, 6 Постанови КМУ №
1420 від 23.12.2009 року).

Як було встановлено під час розгляду
справи та підтверджується наявними в
ній доказами, позивачем було в повному
обсязі дотримано передбачену
законодавством процедуру затвердження
проекту землеустрою, зокрема, вчинено
дії щодо розроблення проекту
землеустрою, погодженням його постійно
діючою комісією з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою та проходженням
проектом землеустрою обов'язкової
державної експертизи.

Разом з тим, на час звернення позивача
із заявою про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки до Головного управління
Держземагенства у Сумській області,
вступив в силу Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення
процедури відведення земельних
ділянок та зміни їх цільового
призначення» від 02.10.2012р. №5395-УІ, яким,
серед іншого, було внесено зміни
Земельного кодексу України, у т.ч. в
частині порядку затвердження проекту
землеустрою.

Так, відповідно до ч. 4 ст.123 Земельного
кодексу України (із змінами, згідно
Закону України від 02.10.2012р. №5395-УІ)
передбачено, що проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 186-1
Земельного кодексу України (із змінами,
згідно Закону України від 02.10.2012р.
№5395-УІ), проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Відповідно до п.1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затверджене указом Президента
України № 445/2011 від 08.04.2011 року (далі -
Положення), Держземагентство України є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи (п.7
Положення).

Відповідно до Наказу Мінагрополітики
№40 від 25.01.2013р., зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 14.02.2013р.
було внесено зміни до Положення про
Головне управління Держземагенства в
області, затвердженого 10.05.2012р.
Відповідно до зазначених змін, головні
управління Держземагенства в областях,
містах Києві та севастополі наділено
повноваженнями щодо передачі
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування для всіх потреб.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що на час звернення
позивача із заявою щодо затвердження
проекту землеустрою, повноваженнями
щодо розпорядження державними землями
сільськогосподарського призначення
наділені відповідні територіальні
органи Держземагенства.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 186-1 Земельного кодексу
України (із змінами, згідно Закону
України від 02.10.2012р. №5395-УІ) розробник
подає на погодження до органу,
визначеного в частині першій цієї
статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

При цьому, органи, зазначені в частинах
першій - третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених положень закону, колегія
суддів дійшла висновку, що Головне
управління Держземагенства в області,
як орган якому подано на погодження
оригінал проекту землеустрою згідно ч.1
ст.186-1 Земельного кодексу України, має
встановлений законодавством обов'язок
вчинити певні дії на протязі чітко
визначеного законодавством терміну, а
саме, у 10-денний термін надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
розробнику свої висновки про його
погодження або надати відмову в
такому погодженні з обов'язковим
посиланням на закони та прийняті
відповідно до них нормативно-правові
акти, що регулюють відносини у
відповідній сфері.

Колегія суддів зазначає, що згідно
положень ст. 50 Закону України "Про
землеустрій" встановлено, що проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок включають: завдання на
розроблення проекту землеустрою;
пояснювальну записку; копію клопотання
(заяви) про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (у разі
формування та/або зміни цільового
призначення земельної ділянки за
рахунок земель державної чи
комунальної власності); рішення
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (у
випадках, передбачених законом);
письмову згоду землевласника
(землекористувача), засвідчену
нотаріально (у разі викупу (вилучення)
земельної ділянки в порядку,
встановленому законодавством), або
рішення суду; довідку з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями;
матеріали геодезичних вишукувань та
землевпорядного проектування (у разі
формування земельної ділянки);
відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки) та інше.

Відповідно до ч.7 ст.186-1 Земельного
кодексу України (із змінами, згідно
Закону України від 02.10.2012р. №5395-УІ)
органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не включені до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідно до статті 50 Закону
України "Про землеустрій".

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач, звертаючись до відповідача із
заявою щодо затвердження проекту
землеустрою надав усі передбачені
діючим законодавством документи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність у
відповідача встановлених законом
підстав для відмови позивачу у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Посилання відповідача, як на підставу
відмови в погодженні проекту
землеустрою, на той факт, що термін дії
розпорядження про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність закінчився 03.05.2013 року,
колегія суддів вважає необґрунтованим,
виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту розпорядження
Голови Сумської РДА №232-ОД від 03.05.2012
року, термін його дії (один рік з
моменту набрання ним чинності) був
встановлений саме для замовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність
орієнтовною площею 0,0906 га
сільськогосподарських угідь для
ведення індивідуального садівництва
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення із
земель запасу на території Садівської
сільської ради Сумського району
Сумської області. Вказана обставина
також підтверджена Сумської РДА у
листах від 08.11.2013 року №1535/09-3232 та від
24.01.2014 року №79/09-281.

Колегія суддів зауважує, що
матеріалами справи підтверджено та не
заперечувалось відповідачем під час її
розгляду, що позивач, на виконання
вимог вказаного розпорядження, у 2012
році звернувся до ТОВ "Координат БС" для
вирішення питання щодо розробки
зазначеним підприємством проекту
землеустрою. Тобто, вказане
розпорядження вичерпало свою дію у
зв'язку із розробленням проекту
землеустрою, який в подальшому було
погоджено постійно діючою комісією з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою та проходжено проектом
землеустрою обов'язковою державною
експертизою.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно
висновку Постійно діючої комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою №164/12 від 02.08.2012 року,
визначено термін його дії - 3 роки.
Також, згідно п. 13 висновку державної
експертизи землевпорядної
документації Головного управління
Держкомзему у Сумській області від
22.10.2012р. № 447 визначено строк його дії
протягом строку дії об'єкту державної
експертизи, але не більше трьох років
від дня його видачі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність у
позивача на час розгляду відповідачем
питання щодо погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки правових підстав для
повторного оформлення документів, їх
погодження та проходження обов'язкової
державної експертизи.

Також колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання
відповідача, як на підставу відмови в
погодженні проекту землеустрою, на той
факт, що згідно витягу з Державного
земельного кадастру, форма власності
земельної ділянки є приватною,
оскільки вказане посилання
спростовується самим відповідачем
згідно наявного в матеріалах справи
листа від 08.11.2013 року №5864/01-20-5798, яким
зазначено, що при формуванні витягу на
земельну ділянку кадастровий номер
:02:003:1152 загальною площею 0,0906 га
було помилково вказано форму власності
«приватна», яка була виправлена шляхом
внесення змін до Державного земельного
кадастру, форми власності на
«державну» (а.с.82)

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки позивача є незаконною.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України,
не довів правомірність своїх
заперечень проти адміністративного
позову, законність та обґрунтованість
прийнятого ним рішення.

Натомість позивач, на виконання вимог
ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскільки відмова
відповідача у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки позивача є незаконною, то
заявлені позовні вимоги в частині
визнання її протиправною є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З приводу позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача розглянути
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки позивачу для
індивідуального садівництва у
власність за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу) які знаходяться за
межами населених пунктів на території
Садівської ради Сумського району
Сумської області, та прийняти рішення у
відповідності до вимог ч. 9 ст. 118
Земельного кодексу України щодо цього
проекту, колегія суддів дійшла
висновку про наступне.

Із системного аналізу положень ч.1 ст.2
та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції
з приписами ст.6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади, слідує, що суд не може
перебирати на себе функцій суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Аналізуючи зазначені у частині 2 статті
162 КАС способи захисту порушеного
права, колегія суддів приходить до
висновку, що вони не містять
виняткового переліку. У абзаці другому
зазначеної статті законодавець вказав,
що суд може прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи наведе, позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача прийняти
рішення у відповідності до вимог ч. 9 ст.
118 Земельного кодексу України за
наслідками розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки позивачу не підлягають
задоволенню, оскільки, по-перше, суд не
може підміняти орган управління в
реалізації владних функцій, а по-друге,
дана вимога спрямована на майбутнє, так
як, стосується виключно тих
правовідносин і подій, котрі ще не
склались і не відбулись відповідно.

Водночас, частиною 2 статті 11 КАС
України передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що достатнім
для захисту прав та інтересів позивача
буде зобов'язання відповідача повторно
розглянути питання з приводу
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу) які знаходяться за
межами населених пунктів на території
Садівської ради Сумського району
Сумської області.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
по справі №818/8086/13-а не відповідає
вимогам ст.159 КАС України, а тому
відповідно до ч.2 ст. 205 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013р. по
справі № 818/8086/13-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Держземагенства
у Сумській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагенства
у Сумській області від 01.08.2013р. №3495/13-07,
з приводу затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 для індивідуального
садівництва у власність за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу) які
знаходяться за межами населених
пунктів на території Садівської ради
Сумського району Сумської області.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Сумській області
повторно розглянути питання з приводу
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_1
для індивідуального садівництва у
власність загальною площею 0,0906 га
сільськогосподарських угідь для
ведення індивідуального садівництва
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення із
земель запасу на території Садівської
сільської ради Сумського району
Сумської області, який було надано
розпорядженням Голови Сумської
районної державної адміністрації
Сумської області від 03.05.2012 року №232-ОД.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Калиновський
В.А. Водолажська Н.С.