Справа № 200/10458/13-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2а/200/417/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової
Т.В.,

при секретарі - Мар'єнко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради про
скасування рішення -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до Дніпропетровської міської
ради про скасування рішення.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 04.10.06 року вона
подала до Дніпропетровської міської
ради заяву на отримання земельної
ділянки у власність в районі вулиць
Оранжевої і Фіалкової. 12.10.06 року її
заява була направлена до Головного
архітектурно-планувального управління
при міській раді для розробки
містобудівного обґрунтування щодо
розміщення присадибної ділянки, яке
було розглянуто і затверджено
містобудівною радою, надано висновок
ГоловАПУ. Після опрацювання матеріалів
даної заяви Земельне управління
міської ради видало позивачу на руки
матеріали обґрунтування місця
розташування об'єкта і формуляр
погодження місця розташування об'єкта
відповідними службами. Погоджуючи
місце розташування об'єкта, позивачем
були отримані позитивні висновки щодо
місця розташування об'єкту відділу
Державного управління охорони
навколишнього середовища у
Дніпропетровській області, головного
лікаря міської
санітарно-епідеміологічної станції,
Дніпропетровського обласного центру
охорони історико-культурних цінностей
і управління економіки міської ради.
Місце розташування було погоджено
всіма службами, зазначеними в
формулярі, за виключенням Управління
земельних ресурсів у Дніпропетровську,
яке посилаючись на те, що не має
достовірної інформації про
відсутність прав на запитувану
територію, протягом року відмовлялось
розглянути надані позивачем матеріали
погодження. Для захисту прав на
безоплатне отримання земельної
ділянки у власність, позивач вимушена
була звернутись до суду.

05.12.09р. набрали чинність зміни до
Земельного кодексу України відповідно
до Закону України від 05.11.09 № 1702-УІ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо спрощення порядку
набуття прав на землю», за якими
погодження місця розташування об'єкта
та реєстрація територіальної зони
виключено з процедури оформлення прав
власності на земельну ділянку. У
відповідності до змін ст. 118 ЗК України
позивач подає разом з графічними
матеріалами клопотання на розроблення
проекту землеустрою відведення
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку і на
її заяву Дніпропетровський філіал
«Центру ДЗК» направляє до Земельного
управління міської ради комплект
графічних документів разом із заявою
від 04.10.2006 року про надання земельної
ділянки у власність.

Листом № 13/9-3609 від 23.11.2010р. Земельного
управління міської ради позивача
повідомляють про те, що відповідно до
п.6 ст. 118 Земельного кодексу України
продовження роботи з опрацювання її
клопотання призупинено до отримання
нотаріально завіреної копії ВАТ
«Дніпропетровський машинобудівний
завод». Цим листом також
підтверджується, що на підставі
наданих нею матеріалів було
підготовлено відповідні проекти
рішень, тобто нею були надані всі
необхідні графічні матеріали для
підготовки рішень міської ради і її
виконкому.

27.04.2012 року Бабушкінським районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено постанову, якою було визнано
неправомірною бездіяльність
Дніпропетровської міської ради щодо
розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою земельної ділянки в районі
вул. Веселки, визнано безпідставною
вимогу Дніпропетровської міської ради
про надання нотаріально завіреної
згоди ПАТ «ДМЗ» на вилучення земельної
ділянки і зобов'язано Дніпропетровську
міську раду розглянути клопотання про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою відведення земельної
ділянки у власність.

Протягом півріччя міська рада не
виконувала рішення суду і лише 04.03.2013
року на прийомі у голови
Дніпропетровської міської ради
Куліченко І.І., позивач дізналась, що
05.12.2012р. рішенням № 60/29
Дніпропетровської міської ради їй було
відмовлено у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність у зв'язку з ненаданням до
клопотання стосовно надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність документів та матеріалів із
землеустрою, визначених ст. 123
Земельного кодексу України. На її
запит від 11.03.2013р. за № 13/1730 про надання
копії рішення міської ради про відмову
у наданні їй дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки в
районі вул. Веселки вона не отримала
відповіді, тому звернулась повторно
25.04.13р. із запитом про надання копії
рішення міської ради, яку отримала
06.05.2013р..

Позивач вважає, що їй безпідставно не
надали дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки всупереч
вимогам статей 14 та 19 Конституції
України, статті 118 Земельного кодексу
України, а рішення сесії
Дніпропетровської міської ради про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність прийняте
з порушенням статті 19 Конституції
України і статті 118 Земельного кодексу
України та перешкоджає їй відповідно
до закону набути та реалізувати право
власності на землю, гарантоване
статтею 14 Конституції України.

Тому позивач просить, з урахуванням
уточнених позовних вимог, витребувати
з міської ради надані нею документи, що
розглядались на сесії міської ради
05.12.2012р., визнати неправомірним та
скасувати рішення міської ради №60/29
від 05.12.2012р., витребувати з
Дніпропетровської міської ради
генеральний план розвитку міста, що
стосується території, на якій
розташована запитувана земельна
ділянка, а також зобов'язати
Дніпропетровську міську раду надати
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою для відведення
запитуваної земельної ділянки
розміром в 0,1 га в районі вул. Веселки їй
у власність, місце розташування якої
позначене в доданих графічних
матеріалах.

Позивач у судове засідання надала до
суду заяву про розгляд справи у її
відсутність. Відповідно до вказаної
заяви, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить їх
задовольнити, залучивши до справи
містобудівний висновок, а також не
заперечує проти розгляду справи за
відсутності представника відповідача.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки до суду
не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
доходить висновку про те, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб , прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування , інших посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2006 року
позивачем ОСОБА_1 подано до
Дніпропетровської міської ради на ім'я
голови заяву про отримання земельної
ділянки у власність в районі вулиць
Оранжевої і Фіалкової /а.с. 5/.

Відповідно до містобудівного висновку
Головного архітектурно-планувального
управління Дніпропетровської міської
ради від 19.12.2007 року за матеріалами
генерального плану розвитку міста
Дніпропетровська зазначена земельна
ділянка розташована в районі садибної
житлової забудови. За даними
містобудівного кадастру земельна
ділянка нікому не надавалась. Земельна
ділянка вільна від забудови.
Розміщення жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) на земельній
ділянці в районі вул. Веселки
відповідає вимогам забудови
зазначеної планувальної території.

Згідно висновку про погодження
матеріалів Дніпропетровського відділу
природокористування Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області від 11.04.2008
року № 4-1978-5-1 в результаті огляду
земельної ділянки в натурі та
проведення аналізу наданих документів
вважається за можливе направити
матеріали на розгляд комісії з питань
регулювання земельних відносин
міської ради для вирішення питання
щодо погодження місця розташування
об'єкта житловий будинок, господарські
будівлі і споруди (присадибна ділянка)
у районі вул.Веселка, Бабушкінський
район, м. Дніпропетровськ, ОСОБА_1, за
умови дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України та зазначених
природоохоронних вимог. Дана земельна
ділянка може бути використана тільки
для заявлених цілей /а.с.12/.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.07.2010 року було залишено без
задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1,
а постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.10.2009 року, якою було відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, -
без змін /а.с.7/.

01 квітня 2010 року позивачем подано до
Дніпропетровської міської ради на ім'я
голови клопотання про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
відведення земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на земельній ділянці в районі
вул. Веселка в м. Дніпропетровську
/а.с.8/.

Згідно листа Дніпропетровської
міської ради № 13/9-3609 від 23.11.2010 року
позивача було повідомлено про розгляд
та опрацювання його клопотання від
01.04.2010 року та, разом з тим, про
призупинення опрацювання його
клопотання у зв'язку із надходженням
листа ВАТ «Дніпропетровський
машинобудівний завод» від 26.10.2010 року,
до вирішення питання щодо вилучення
даної земельної ділянки із постійного
користування ВАТ «Дніпропетровський
машинобудівний завод», якого визнано
землекористувачем на підставі його
листа до Дніпропетровської міської
ради /а.с.9/.

Відповідно до постанови
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 квітня 2012 року
визнано безпідставною вимогу
Дніпропетровської міської ради про
отримання позивачем нотаріальної
згоди ВАТ « Дніпропетровський
машинобудівний завод» на вилучення
(викуп) земельної ділянки, оскільки
земельні ділянки у районі вул. Веселка
не входять до складу земель, які на
підставі Державного акту на право
користування землею Б № 097789 від 1990
року були передані в користування ДП
ДМЗ ім. В.І. Леніна та відповідно ПАТ
ДМЗ, а бездіяльність Дніпропетровської
міської ради щодо розгляду клопотання
позивача про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою
відведення земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на земельній ділянці в районі
вул. Веселка у м. Дніпропетровську є
протиправною /а.с.10-11/.

Згідно рішення № 60/29 Дніпропетровської
міської ради від 05.12.2012р. позивачу
ОСОБА_1 було відмовлено у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність у зв'язку з
ненаданням до клопотання стосовно
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність документів та
матеріалів із землеустрою, визначених
ст. 123 Земельного кодексу України та п.
2.2.2 Порядку оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки у м. Дніпропетровську,
затвердженого рішенням міської ради
від 25.01.2012 року №116/20. Дане рішення було
направлено позивачу ДМР 29.04.2013 року за
вих № 8/10-920. /а.с. 14/. На запит позивача
від 11.03.2013р. за № 13/1730 про надання копії
рішення міської ради про відмову у
наданні їй дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки в районі
вул. Веселки вона не отримала
відповіді, тому звернулась повторно
25.04.13р. із запитом про надання копії
рішення міської ради, яку отримала
06.05.2013р..

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Законом України «Про
місцеве самоврядування», Земельним
кодексом України.

Статтею 14 Конституції України
передбачено, що право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надані; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь - якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи й цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також у постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 6
березня 2008 року №2 зазначено, що під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами, суд виходить з того, що
відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування діють
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються ними у
своїй діяльності, а також актами
Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим
- також нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
в межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключною компетенцією міських рад є
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно ст. 118 Земельного
Кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб).

Відповідно до п. 1 ст. 122 Земельного
Кодексу України міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб. Рішення
зазначених органів приймається на
підставі проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у разі,
зокрема, надання у користування
земельних ділянок, межі яких не
встановлені в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 123 Земельного
Кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко - економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно до ч. 4 ст. 151 Земельного
Кодексу України особи, зацікавлені у
вилученні (викупі) земельних ділянок,
звертаються із заявою (клопотанням) про
вибір місця розташування земельних
ділянок до відповідної сільської,
селищної, міської, районної, обласної
ради, Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.
Відповідно до ч. 5 цієї статті до заяви
(клопотання) додаються обґрунтування
необхідності вилучення (викупу) та/або
відведення земельної ділянки;
позначене на відповідному графічному
матеріалі бажане місце розташування
земельної ділянки з її орієнтовними
розмірами; засвідчена нотаріально
письмова згода землекористувача
(землевласника) на вилучення (викуп)
земельної ділянки (її частини) із
зазначенням розмірів передбаченої для
вилучення (викупу) земельної ділянки та
умов її вилучення (викупу); копія
документу, що посвідчує особу.

Відповідно до ч. 7 ст. 151
Земельного Кодексу України
відповідний орган державної влади або
орган місцевого самоврядування згідно
зі своїми повноваженнями розглядає
заяву (клопотання) і в тижневий строк з
дня її реєстрації направляє її копії на
розгляд територіальних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів містобудування і
архітектури та охорони культурної
спадщини, природоохоронних і
санітарно-епідеміологічних органів, а
також до відповідних територіальних
органів виконавчої влади виконавчої
влади з питань лісового або водного
господарства (у разі вилучення (викупу),
надання зміни цільового призначення
земельних ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових акт
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Оскільки
позивачем в поданій позовній заяві, а
також в уточнених позовних вимогах
було зазначено про витребування з
Дніпропетровської міської ради надані
нею документи, що розглядались на сесії
міської ради 05.12.2012р., та генеральний
план розвитку міста, що стосується
території, на якій розташована
запитувана земельна ділянка, судом в
судовому засіданні 24.10.2013 року було
зобов'язано відповідача надати
документи, які стали підставою для
прийняття рішення Дніпропетровської
міської ради від 05.12.2012 року, а також
18.11.2013 року на виконання клопотання
позивача, з урахуванням уточнення
позову, яке вона підтримала в судовому
засіданні цього ж дня та просила
задовольнити з урахуванням ч.3 ст. 71 КАС
України, судом була винесена ухвала про
витребування з Дніпропетровської
міської ради документи, подані ОСОБА_1
та розглянуті сесією ДМР 05.12.2012 року та
матеріали генерального плану міста, що
стосуються території, на якій
розташована земельна ділянка, оскільки
відповідачем до суду такі докази не
надані, не зважаючи на зобов'язання
представника відповідача надати їх в
судове засідання 18.11.2013 року, а позивач
не може отримати їх самостійно. Але,
всупереч вимогам чинного
законодавства, відповідачем
витребувані докази до суду так і не
були надані.

Таким чином, враховуючи викладені
обставини справи та приведені норми
закону, суд доходить висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання неправомірним і скасування
рішення міської ради №60/29 від 05.12.2012р., а
також зобов'язання Дніпропетровської
міської ради надати дозвіл на
розроблення проекту землеустрою для
відведення запитуваної земельної
ділянки розміром в 0,1 га в районі вул.
Веселки їй у власність, місце
розташування якої позначене в доданих
графічних матеріалах задовольнити.

В решті позовних вимог слід відмовити,
оскільки суд вважає їх безпідставними
та недоведеними належними та
допустимими доказами.

Так, відповідно до ч.1 ст.6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи чи інтереси. Частиною
1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення.

Пред'являючи позовні вимоги про
витребування з міської ради наданих
позивачем документів, що розглядались
на сесії міської ради 05.12.2012 року, а
також витребування з міської ради
матеріалів генерального плану
розвитку міста, що стосуються
території, на якій розташована
запитувана земельна ділянка, позивачем
не надано доказів існування спору,
обгрунтування позову та надані
позивачем докази, стосуються тільки
визнання неправомірним рішення
міської ради, що переконує суд в
безпідставності пред'явлення таких
вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судовий
збір слід віднести за рахунок
відповідача.

Керуючись Постановою Вищого
адміністративного суду від 06 березня
2008 року № 2, ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
ст. 116, 118, 122, 123, 151 Земельного кодексу
України, ст. ст. 7 - 12, 14, 15, 17, 19, 41, 69 - 71, 86,
128, 158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради про
скасування рішення - задовольнити
частково.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення міської ради №60/29 від 05.12.2012р.

Зобов'язати Дніпропетровську міську
раду надати дозвіл на розроблення
проекту землеустрою для відведення
земельної ділянки розміром в 0,1 га в
районі вул. Веселки у
м.Дніпропетровську у власність ОСОБА_1,
місце розташування якої позначене в
доданих графічних матеріалах.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
34,41 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Т.В. Шевцова