Справа № 2а-6679/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа №
77000/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.,

суддів -
Глушка І.В., Большакової О.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
серпня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради про стягнення
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги учаснику війни, -

В С Т А Н
О В И В :

25.07.2011 року ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги учаснику війни.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської від 08 серпня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради Івано-Франківської області щодо
відмови провести перерахунок на
користь ОСОБА_1 виплаченої у 2011 році
разової щорічної грошової допомоги до
05 травня відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради здійснити
перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_1 за 2011 рік недоплачену разову
щорічну грошову допомогу до 05 травня
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до ч.1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням виплачених
сум..

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що соціальні
виплати проводились згідно чинного
законодавства. У відповідності до ст.17
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» фінансування витрат,
пов'язаних введенням в дію цього закону
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Виплата
проводиться відповідно до
затверджених кошторисів видатків на
відповідний бюджетний рік та паспортів
бюджетної програми, затверджених
спільним наказами Міністерства праці
та соціальної політики України та
Міністерства фінансів України.
Оскільки відповідачем суми надання
одноразової грошової допомоги до 5
травня не визначаються, він і не
наділений повноваженнями щодо
перерахунку вказаної допомоги та її
виплати поза межами відповідного
бюджетного року. Тому просить у
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником війни згідно посвідчення,
виданого Управлінням праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради Івано
-Франківської області. Відповідно до
ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту" йому щорічно до 5
травня повинна надаватися грошова
допомога в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком. Але всупереч вимогам
ст. ст. 2, 14 вказаного Закону та ст. 22 п. 3
Конституції України щорічна
одноразова грошова допомога до 5 травня
була виплачена не в повному розмірі,
тому позивач звернувся в суд із
зазначеним адміністративним позовом.

Згідно ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, щорічно до 5 травня
учасникам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок -20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" передбачено, що
відповідно до ст. 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень
встановлених законом про Державний
бюджет України".

Однак, Конституційний суд 22 травня 2008
року прийняв рішення №10-рп/2008р, яким
дані зміни визнав неконституційними.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" зміни до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" в
частині визначення розміру виплати
щорічної разової грошової допомоги не
вносились.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, посилання
відповідача на положення постанови
Кабінету Міністрів України № 341 від
04.04.2011 року є безпідставним і таким, що
звужує обсяг передбачених законом прав
позивача.

При вирішенні даного спору застосувати
положення ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», як
нормативних актів, які мають вищу
юридичну силу над підзаконними
нормативними актами.

Аргумент Відповідача щодо обмеженості
бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання, що оскільки позивачу
надано статус учасника війни, він має
право на отримання пільг, визначених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», зокрема йому належить право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5-го травня.

Отже, виходячи з принципу пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами, суд приходить до висновку, що
відповідача слід зобов'язати провести
перерахунок призначеної позивачу у 2011
році разової щорічної грошової
допомоги до 5-го травня відповідно до
ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі 3
мінімальних пенсій за віком, визнавши
його бездіяльність щодо невиплати їй
цієї допомоги у вказаному розмірі
протиправною.

При цьому суд вважає, що позов в частині
стягнення з відповідача недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до
5-го травня у твердій грошовій сумі не
підлягає до задоволення, оскільки
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради проявило бездіяльність щодо
законодавчо визначеного обов'язку
вчинити дії, пов'язані з перерахунком
цієї допомоги, а тому слід зобов'язати
його вчинити ці дії та здійснити
перерахунок і виплату.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
серпня 2011 року по адміністративній
справі № 2а-6679/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова