Справа № 813/9670/13-а
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/9670/13-а
м. Львів, вул. Чоловського,
зал судових засідань
№ 6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання Олійник
представника позивача Бойко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Дрогобицького міжрайонного
прокурора до Станильської сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області про визнання протиправним та
скасування рішення, -
Дрогобицька міжрайонна прокуратура
Львівської області звернулася до суду
з позовом до Станильської сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області (далі - Станильська сільська
рада), в якому просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення XX
чергової сесії шостого скликання
Станильської сільської ради №184 від
03.12.2013р. "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
результаті перевірки в порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
прокурором встановлено прийняття
Станильською сільською радою рішення
№184 від 03.12.2013р. "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні", яке прийняте з перевищенням
встановленої законом компетенції
сільської ради та не відповідає
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
Ухвалою від 28.01.2013р. на підставі ст.52
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), суд
допустив заміну первинного позивача у
справі Дрогобицької міжрайонної
прокуратури належним позивачем -
Дрогобицьким міжрайонним прокурором.
Відповідач заяви про визнання позову
або заперечення на позовну заяву до
суду не подав.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві.
Просив позовні вимоги задовольнити у
Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
його проведення. Проте, подав до суду
клопотання про неможливість
забезпечення явки уповноваженого
представника в судове засідання.
Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
Дрогобицький міжрайонний прокурор
старший радник юстиції Павич В.С. виніс
постанову від 19.12.2013р. про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів.
За результатами перевірки встановлено,
що 03 грудня 2013 року відбулося засідання
20-ої (позачергової) сесії Станильської
сільської ради шостого скликання,
рішенням №184 якої вирішено: засудити
дії органів центральної влади України
щодо злочинного розгону Євромайдану в
м.Києві 30 листопада 2013 року; підтримати
ініціативу лідерів трьох опозиційних
сил щодо створення штабу національного
спротиву, резолюцію Народного віче в
м.Києві 01.12.2013р., в т.ч. щодо імпічменту
Президента України В.Януковича,
відставки Уряду М.Азарова та
притягнення до кримінальної
відповідальності осіб, причетних до
кривавого розгону учасників
Євромайдану; підтримати рішення
Дрогобицької районної ради та
Львівської обласної ради щодо
політичної ситуації в Україні;
створити штаб національного спротиву.

З мотивувальної частини рішення
слідує, що при його прийнятті
відповідач керувався нормами статті 43
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Суд при вирішенні спору по суті
виходить з наступного.

Статтею 121 Конституції України на
прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Відповідно до ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру", підставою представництва
у суді інтересів держави є: наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави. У вказаній нормі
Закону також передбачено, що однією із
форм представництва прокурором є
звернення до суду з позовами (заявами,
поданнями).

Згідно з ч.2 ст.60 КАС України, прокурор
здійснює в суді представництво
інтересів громадянина або держави в
порядку, встановленому цим Кодексом та
іншими законами, і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
адміністративного процесу.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що
державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст.60 КАС
України, у цьому випадку має статус
позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у порядку, у спосіб та з підстав,
передбачених чинним законодавством.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст.140 Конституції України
місцеве самоврядування - це право
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Конституційний суд України у рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

Статтею 24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України визначає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України та відповідними законами до їх
відання.

Питання, вирішення яких відбувається
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради,
передбачені статтею 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, згідно з нормами
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. До відання Станильської
сільської ради належить вирішення
питань виключно місцевого значення,
які пов'язані з життєдіяльністю
територіальної громади села Станиля
Дрогобицького району Львівської
області.

Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" і
Конституцією України до повноважень
органів місцевого самоврядування не
віднесено вирішення питань щодо
засудження дій органів центральної,
підтримання ініціативи опозиційних
сил, створення штабу національного
спротиву.

Таким чином, прийняте Станильською
сільською радою рішення №184 від
03.12.2013року "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" не відповідає
вимогам статті 19 Конституції України
та виходить за межі повноважень,
наданих сільським радам Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України судові втрати стягненню зі
сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення ХХ сесії Станильської
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області шостого скликання
№ 184 від 03.12.2013р. "Про суспільно -
політичну ситуацію в Україні".

3.Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений
і підписаний 03 лютого .2014 року.

Суддя
А.Г.Гулик