Справа № 820/12947/13-а
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 січня 2014 р.
№ 820/12947/13-а

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представника відповідача - Зінченко
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Красноградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Красноградської міжрайонної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 27.07.2012 року № та
рішення від 02.08.2012 року №000631/17/НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що при визначенні
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб - штрафних санкцій
в сумі 885,00 грн. за податковим
повідомленням-рішенням від 27.07.2012 року
№, податковий орган посилається
на ст. 123 Податкового кодексу України,
відповідно до якої був зроблений
розрахунок або перерахунок грошового
зобов'язання. Проте, позивач вважає, що
податковим органом при застосуванні
штрафних санкцій повинні були
застосовані положення ст. 127
Податкового кодексу України. Також,
позивач посилається на те, що відносно
нього було складено протокол про
адміністративне порушення серії КР
№088979 від 05.07.2012 року за не нарахування
та не перерахування податку з доходів
фізичних осіб, проте судового рішення з
цього приводу винесено не було. Позивач
також зазначив, що відповідач під час
проведення перевірки жодних
документів щодо його підприємницької
діяльності не витребовував. Крім
цього, позивач вважає, що посилання в
акті перевірки щодо не укладання
трудових договорів на відповідає
дійсності, оскільки ведеться графік
робочого часу працівників, що в свою
чергу повністю відповідає укладеним з
працівниками трудовими договорами. З
огляду на наведене, позивач не
погоджується з висновками вказаного
акту перевірки та вважає, що податкове
повідомлення - рішення від 27.07.2012 року
№ та рішення від 02.08.2012 року
№000631/17/НОМЕР_1 прийняті на його
підставі, є неправомірними та
підлягають скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився,
від представника позивача до суду
надійшло клопотання про розгляд даної
справи без його участі.

Ухвалою суду від 16.01.2014 року
відповідача - Красноградську
міжрайонну державну податкову
інспекцію Харківської області
Державної податкової служби замінено
його правонаступником -
Красноградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківської
області (далі - Красноградська ОДПІ).

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись на
матеріали перевірки та вказав, що
податкове повідомлення - рішення від
27.07.2012 року № та рішення від 02.08.2012
року №000631/17/НОМЕР_1 винесено на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб встановлений законами та
Конституцією України і тому скасуванню
не підлягають.

Суд, вислухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, дійшов наступного
висновку.

Судом встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2
зареєстрований в якості фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів 16.03.2007 року.

Згідно довідки про взяття на облік
платника №3126 від 26.02.2010 року ФОП ОСОБА_2
перебуває на обліку в органах
державної податкової служби, а саме в
Красноградській ОДПІ з 22.03.2007 року за
№3864. Відповідно до заяви від 29.05.2012
року, перебуває на спрощеній системи
оподаткування. До основних видів
діяльності віднесено - роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах з перевагою продовольчого
асортименту, роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту,
діяльність кафе.

З матеріалів справи вбачається, що з
20.06.2012 року по 26.06 2012 року на підставі
п.п.78.1.13 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України, відповідно до наказу
Красноградської МДПІ від 29.06.2012 року
№274 "Про проведення документальної
позапланової перевірки суб'єкта
господарської діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового законодавства", на
підставі направлень від 19.06.2012 року №232,
№231 виданих Красноградською МДПІ,
фахівцями Красноградської МДПІ була
проведена документальна перевірка ФОП
ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового законодавства.

Перевірку проведено з відома та в
присутності ФОП ОСОБА_2

За результатами перевірки складено акт
№289/17/НОМЕР_1 від 05.07.2012 року, відповідно
до якого встановлено порушення ФОП
ОСОБА_2 ст.ст.167,168 Податкового кодексу
України за проведення виплати без
нарахування та перерахування податку з
доходів фізичних осіб. Донараховано
податку з доходів фізичних осіб в сумі
300,00 грн. Також встановлено зберігання
слабоалкогольних напоїв. Складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії КР №088979 від 05.07.2012
року за ненарахування та
неперерахування податку з доходів
фізичних осіб в сумі 300,00 грн. та за
ненадання документів до перевірки.

За наслідками вказаного акту перевірки
начальником Красноградської МДПІ були
прийняті податкове повідомлення -
рішення від 27.07.2012 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб у
загальному розмірі 885,00 грн. (основний
платіж - 300,00 грн., штрафні санкції - 75,00
грн. відповідно до ст.123 Податкового
кодексу України, та штрафні санкції -
510,00 грн. відповідно до ст.121 Податкового
кодексу України, за ненадання
платником податків контролюючому
органу оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю), рішення №000631/17/НОМЕР_1 від
02.08.2012 року про застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700,00
грн. за зберігання алкогольних напоїв у
місцях зберігання не внесених до
Єдиного реєстру та рішення
№000630/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року про
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями без наявності
відповідної ліцензії.

Рішенням ДПС у Харківській області від
11.10.2012 року № 1940/С/10.2-17 було скасовано
рішення № 000630/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року,
оскільки актом перевірки
Красноградської МДПІ не доведено факт
реалізації алкогольних напоїв в
кількісних та вартісних показниках.

Стосовно позовних вимог щодо
скасування рішення №000631/17/НОМЕР_1 від
02.08.2012 року, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення
№000631/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року
вбачається, що застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700,00
грн. застосовано за зберігання
позивачем алкогольних напоїв у місцях
зберігання не внесених до Єдиного
реєстру.

Суд зазначає, що Законом України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року
№481/95-BP з наступними змінами та
доповненнями (далі - Закон України
№481/95-BP) визначені основні засади
державної політики у сфері
виробництва, експорту, імпорту, оптової
і роздрібної торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, забезпечення їх високої
якості та захисту здоров'я громадян, а
також посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Відповідно до п.5 "Порядку застосування
фінансових санкцій, передбачених ст.17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" затвердженого Постановою
Кабінетів Міністрів України від 2
червня 2003 року №790 з наступними змінами
та доповненнями (далі - Постанова №790),
підставою для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства;

- результати проведення органом, який
видав ліцензію, іншими органами
виконавчої влади в межах їх
компетенції перевірок суб'єкта
підприємницької діяльності, пов'язаної
з виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Згідно ст.15 Закону України №481/95-BP
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного державного
реєстру місць зберігання.

Контроль за дотриманням норм цього
Закону здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України. Порядок застосування
фінансових санкцій, передбачених ст.17
Закону України №481/95-BP, встановлений
Постановою №790.

Відповідно до п.6 Постанови №790 рішення
про застосування фінансових санкцій
приймаються керівником, а у разі його
відсутності - заступником керівника
органу, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономіки), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ,
Державної податкової адміністрації,
Держкомстату, Держспоживстандарту у
межах їх компетенції, визначеної
законодавством.

Суд також зазначає, що порядок ведення
Єдиного державного реєстру місць
зберігання визначено наказом ДПА
України від 28.05.2002 року №251 "Про
затвердження Порядку ведення Єдиного
державного реєстру місць зберігання та
форми довідки про внесення місця
зберігання до Єдиного державного
реєстру" зареєстрованого у
міністерстві юстиції України 15.08.2002
року за №670/6958 (надалі Порядок №251).

Відповідно до листа ДПА від 04.02.2010 року
№1114/6/32-0615 "Щодо місць зберігання
алкоголю і тютюну" надала роз'яснення
стосовно місць зберігання алкоголю і,
зокрема, дійшла такого висновку: щодо
Єдиного державного реєстру має
вноситися будь-яке місце зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, незалежно від того,
знаходиться воно у місці здійснення
торгівлі чи у відокремлених від об'єкта
торгівлі місцях (складських
приміщеннях).

Таким чином, зберігати алкогольні
напої дозволено тільки в місцях
зберігання, які внесені до Єдиного
державного реєстру місць зберігання.

Розділом другим Порядку №251
передбачено, що для внесення до Єдиного
реєстру місць зберігання роздрібних
партій алкогольних напоїв суб'єкти
господарювання подають заяву до
регіонального управління Департаменту
за місцезнаходженням місця зберігання.
Заява про внесення місця зберігання
роздрібних партій алкогольних напоїв
до Єдиного реєстру подається за формою
згідно з додатком 2. До заяви додаються
нотаріально посвідчена копія ліцензії
на відповідний вид діяльності, копія
документа, що підтверджує право
користування приміщенням (договір
оренди, свідоцтво на право власності та
інше). Довідка видається протягом 7
календарних днів від дати подання
заяви.

Враховуючи викладене вище, до Єдиного
державного реєстру має вноситися
будь-яке місце зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, незалежно
від того, знаходиться воно у місці
здійснення торгівлі чи у відокремлених
від об'єкта торгівлі місцях (складських
приміщеннях).

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства була проведена за місцем
здійснення діяльності: АДРЕСА_1. За
результатами вказаної перевірки
встановлено факт зберігання
слабоалкогольних напоїв в місці
зберігання, не внесеному до Єдиного
державного реєстру місць зберігання.

Факт зберігання слабоалкогольних
напоїв підтверджується поясненнями
самого ФОП ОСОБА_2 та поясненнями
громадянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
торговій точці за адресою: АДРЕСА_1.

Викладене свідчить, що начальник
Красноградської МДПІ прийняв рішення
про застосування фінансових санкцій до
ФОП ОСОБА_2 №000631/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012
року на підставі наявних доказів
скоєння правопорушення та в межах
наданих йому повноважень.

Стосовно розміру застосованого штрафу
за спірним рішенням, суд зазначає
наступне.

Відповідно до абз.11 частини другої
статті 17 Закону України №481/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання
алкогольних напоїв, або тютюнових
виробів у місцях зберігання, не
внесених до Єдиного державного реєстру
місць зберігання у розмірі 100 відсотків
вартості отриманої партії товару, але
не менше 1700,00 гривень.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
на момент перевірки на торговій точці
позивача знаходились слабоалкогольні
напої РЕВО ємн. 0,5л, 8,5 об. - 10 пляшок по
ціні 20 грн. за пляшку, ШЕЙК ємн. 0,33л, 7 об.
- 14 пляшок по ціні 13 грн. за пляшку, КІНГС
БРІДЖ ємн. 0,5л, 7 об. - 12 пляшок по ціні 18
грн. за пляшку, що позивачем не
заперечується.

Отже, застосування за спірним рішенням
штрафу в розмірі 1700,00 грн. відповідає
положенням абз.11 частини другої статті
17 Закону України №481/95-ВР.

Щодо правомірності прийняття спірного
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій до позивача, з
урахуванням підстав проведення
перевірки, а саме: пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України, суд
зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 78.1.13
п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється у разі отримання
інформації про ухилення податковим
агентом від оподаткування виплаченої
(нарахованої) найманим особам (у тому
числі без документального оформлення)
заробітної плати, пасивних доходів,
додаткових благ, інших виплат та
відшкодувань, що підлягають
оподаткуванню, у тому числі внаслідок
неукладення платником податків
трудових договорів з найманими особами
згідно із законом, а також здійснення
особою господарської діяльності без
державної реєстрації. Така перевірка
проводиться виключно з питань, що стали
підставою для проведення такої
перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства було проведено на
підставі п.п.78.1.13 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України, відповідно до наказу
Красноградської МДПІ від 29.06.2012 року
№274 "Про проведення документальної
позапланової перевірки суб'єкта
господарської діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2» та на підставі
направлень від 19.06.2012 року №232, №231
виданих Красноградською МДПІ.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ Красноградської МДПІ від 29.06.2012
року №274, відповідно до якого було
проведено перевірку позивача, та дії
щодо проведення цієї перевірки
позивачем не оскаржено.

Перевірка проводилась з відома та в
присутності ФОП ОСОБА_2, перевіряючи
були допущені до перевірки.

Претензій або зауважень щодо питань,
які були предметом перевірки,
позивачем під час проведення перевірки
не пред'являлось.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що рішення №000631/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року
про застосування фінансових санкцій у
розмірі 1700,00 грн., прийняте начальником
Красноградської МДПІ на підставі акта
перевірки №289/17/НОМЕР_1 від 05.07.2012 року,
відповідає вимогам діючого
законодавства, прийнято правомірно та
обґрунтовано.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення - рішення від
27.07.2012 року №, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне податкове повідомлення -
рішення від 27.07.2012 року № було
прийнято відповідно до ст.ст. 121, 123
Податкового кодексу України, підставою
для його прийняття стали обставини не
нарахування, не утримання та не
перерахування податку з доходів
фізичних осіб з заробітної плати
найманих працівників, з якими не
укладені трудові договори, а також
ненадання платником податків
контролюючому органу оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю.

Відносно нарахування грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб відповідно до ст. 123
Податкового кодексу України, суд
зазначає наступне.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ.

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового
кодексу ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
місце здійснення діяльності ФОП ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1.

З акту перевірки та матеріалів справи
вбачається, що 20.06.2012 року на робочому
місці за адресою АДРЕСА_1 здійснення
діяльності ФОП ОСОБА_2 перебувала
громадянка ОСОБА_4, яка працює у ФОП
ОСОБА_2 з 10.04.2012 року через день та
отримує заробітну платню у розмірі 50,00
грн. за зміну. За весь період роботи
отримала заробітну плату у розмірі 2000,00
грн.

21.06.2012 року на робочому місці
здійснення діяльності ФОП ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1 перебувала громадянка
ОСОБА_3 яка пояснила, що працює у ФОП
ОСОБА_2 перший день та отримує
заробітну платню у сумі 50,00 грн.

Під час перевірки та під час судового
розгляду справи ФОП ОСОБА_2 не надано
трудових договорів з громадянками
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за зазначений період.

Згідно витягу зареєстрованих трудових
договорів, трудові угоди між ФОП
ОСОБА_2 з громадянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на час перевірки не укладались. Згідно
податкового розрахунку за ф.1-Дф за 1 кв.
2012 року, поданого ФОП ОСОБА_2 до
податкової інспекції, трудові угоди
були укладені лише з громадянами
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Податок з доходів фізичних осіб не
нараховувався, не утримувався та не
перераховувався до бюджету.

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність нарахування податковим
органом грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за
спірним податковим повідомлення -
рішенням.

Щодо розміру нарахування грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, а саме, за основним
платежем - 300,00 грн., штрафних санкцій -
75,00 грн. та посилання позивача на те, що
податковим органом при застосуванні
штрафних санкцій повинні були
застосовані положення ст. 127
Податкового кодексу України, а не ст. 123
Податкового кодексу України, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового
кодексу України ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків,
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

З аналізу зазначених положень
вбачається, що ст. 123 Податкового
кодексу України передбачені штрафні
(фінансові) санкції (штрафи), що
застосовуються у разі самостійного
визначення контролюючим органом суми
податкового зобов'язання. А накладення
штрафу відповідно до ст. 127 Податкового
кодексу України передбачено за
порушення правил нарахування,
утримання та сплати (перерахування)
податків платником податків, у тому
числі податковим агентом, до або під
час виплати доходу на користь іншого
платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що
податковий орган за результатами
проведеної перевірки позивача та
встановлення факту не нарахування, не
утримання та не перерахування податку
з доходів фізичних осіб з заробітної
плати найманих працівників, з якими не
укладені трудові договори, самостійно
визначив суму податкового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб з
розрахунку отриманої заробітної плати
громадянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за
ставкою 15 відсотків бази оподаткування
доходів та штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання: а саме, за основним
платежем - 300,00 грн., та штрафні санкції -
75,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що податковим
органом правомірно та обґрунтовано
застосовано положення ст. 123
Податкового кодексу України за спірним
податковим повідомленням-рішенням та
нараховано грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за
основним платежем у розмірі 300,00 грн., та
штрафні санкції - 75,00 грн.

Щодо посилання позивача на складення
податковим органом відносно нього
протоколу про адміністративне
порушення серії КР №088979 від 05.07.2012 року
за не нарахування та не перерахування
податку з доходів фізичних осіб, за
яким відсутнє судове рішення, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 110 Податкового
кодексу України платники податків,
податкові агенти та/або їх посадові
особи несуть відповідальність у разі
вчинення порушень, визначених законами
з питань оподаткування та іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Видами відповідальності за порушення
законів з питань оподаткування та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, відповідно до ст. 111
Податкового кодексу України, є
фінансова; адміністративна;
кримінальна.

Згідно з п. 111.2 ст. 111 Податкового
кодексу України фінансова
відповідальність за порушення законів
з питань оподаткування та іншого
законодавства встановлюється та
застосовується згідно з цим Кодексом
та іншими законами. Фінансова
відповідальність застосовується у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) та/або пені.

Відповідно до ст. 112 Податкового
кодексу України притягнення до
фінансової відповідальності платників
податків за порушення законів з питань
оподаткування, іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
звільняє їх посадових осіб за
наявності відповідних підстав від
притягнення до адміністративної або
кримінальної відповідальності.

Отже, застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) є окремим
видом відповідальності платників
податків за порушення законів з питань
оподаткування, іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи. За
наявності відповідних підстав,
платники податків можуть бути
притягненні до адміністративної або
кримінальної відповідальності, у тому
числі, у разі застосування до них
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),
як окремого виду відповідальності.

Таким чином, відсутність судового
рішення за протоколом про
адміністративне порушення не звільняє
податковий орган від застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платників податків за порушення
законів з питань оподаткування, іншого
законодавства.

Відносно нарахування грошового
зобов'язання за ненадання платником
податків контролюючому органу
оригіналів документів чи їх копій при
здійсненні податкового контролю, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44
Податкового кодексу України платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті (первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством), а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів з
дня подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого Кодексом
граничного терміну подання такої
звітності.

Якщо платником податків не забезпечено
зберігання первинних документів
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи (у разі її неподання - з
передбаченого Кодексом граничного
терміну подання такої звітності - 1095
дня) та/або не надано ним контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених
Кодексом, - такий платник податків
сплачує штраф у розмірі 510 гривень
згідно з пунктом 121.1 статті 121 Кодексу.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 Податкового
кодексу України незабезпечення
платником податків зберігання
первинних документів, облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом, тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 гривень.

Зі змісту адміністративного позову та
акту перевірки встановлено, що ФОП
ОСОБА_2 відмовив в наданні первинних
документів відносно його
господарської діяльності.

Таким чином, Красноградською МДПІ
правомірно нараховано штрафні санкції
в розмірі 510,00 грн. за ненадання
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі документів, що належать або
пов'язані з предметом перевірки.

Стосовно твердження ФОП ОСОБА_2, що у
разі ненадання позивачем документів
під час перевірки, перевіряючи повинні
були діяти згідно з пунктом 1.10
Методичних рекомендацій щодо порядку
організацій та проведення перевірок
платників податків №213 від 14.04.2011 року,
яким передбачено: у разі неможливості
розпочати документальну перевірку у
зв'язку з ненаданням документів для
перевірки, працівником підрозділу,
який очолює або бере участь у перевірці
складає акт у довільній формі суд не
бере до уваги, оскільки перевірка
проводилась з відома та в присутності
ФОП ОСОБА_2, перевіряючи були допущені
до перевірки.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення - рішення від 27.07.2012 року
№ є правомірним та обґрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що оскаржувані позивачем
податкове повідомлення - рішення від
27.07.2012 року № та рішення
№000631/17/НОМЕР_1 від 02.08.2012 року, прийняті
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законодавством України.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення та
рішення про застосування фінансових
санкцій - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
03.02.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.