Справа № 2а-4715/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2014 р. м. Київ
К-41929/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі м.Києва
та Заступника прокурора м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2010

у справі № 2а-4715/10/2670

за позовом Прокурора Дарницького
району міста Києва в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
у Дарницькому районі м.Києва

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стайл Інтер'єр»,

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сьомий Буд Трест»

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2010, в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

ДПІ у Дарницькому районі м.Києва та
Заступник прокурора м.Києва подали
касаційні скарги, в яких просять
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Посилаються на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, неповне
з'ясування обставин. Вважають, що
договір укладений сторонами з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства, оскільки ТОВ «Сьомий Буд
Трест» не знаходиться за юридичною
адресою, директор не мав стосунку до
ведення фінансово-господарської
діяльності підприємства, постановами
судів підприємство визнано банкрутом,
а його установчі документи, свідоцтво
про державну реєстрацію та свідоцтво
платника податку на додану вартість -
недійсними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційних скарг, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

18.03.20018 між ТОВ «Стайл-Інтерєр»
(замовник) та ТОВ «Сьомий Буд Трест»
(генпідрядник) укладено договір
генерального підряду № 4/18-03 щодо
ремонту приміщень, готельних номерів
на 2, 4, 8, 9, 10 поверхах ДП «Готель
Україна» за адресою: м.Київ, вул.
Інститутська, 4.

Господарські операції оформлені
видатковими і податковими накладними,
актами приймання виконаних підрядних
робіт форми КБ-2в за березень-липень,
вересень, жовтень 2008 року. Замовник
перерахував кошти на розрахунковий
рахунок генпідрядника за надані
ремонтно-будівельні роботи згідно із
договором генерального підряду № 4/18-03
в сумі 6557283,63 грн. та за отримані
будівельні матеріали в сумі 597457,52 грн.
Об'єкт прийнято в експлуатацію.

Протягом 2007-2008 років ТОВ «Сьомий Буд
Трест» перебувало на податковому
обліку як платник податку на додану
вартість, перевірки дотримання ним
вимог податкового законодавства не
проводились, рішення про визначення
йому податкового зобов'язання
податковим органом не приймалось.

Податковий орган вважає, що правочин є
нікчемним, оскільки ТОВ «Сьомий Буд
Трест» при його вчиненні діяло з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства. Наявність такої мети
обґрунтовує визнанням недійсними
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009
установчих документів ТОВ «Сьомий Буд
Трест», свідоцтва про державну
реєстрацію та свідоцтва платника
податку на додану вартість через
порушення при створенні підприємства
та веденні фінансово-господарської
діяльності.

Суд касаційної інстанції знаходить
правильними висновки судів попередніх
інстанцій про відсутність підстав
вважати вчинення сторонами договорів з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, оскільки
вищевикладені обставині не можуть
свідчити про наявність цієї мети.

Необхідними умовами для визнання
недійсним договору є його укладання з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, та наявність
умислу хоча б у однієї із сторін щодо
настання протиправних наслідків.

Наявність умислу не може бути
підтверджена лише рішенням суду про
припинення юридичної особи після
укладення та виконання спірного
договору. Сам факт такого припинення
судовим рішенням не тягне за собою
безумовних висновків про недійсність
всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації юридичної особи і
до моменту виключення з державного
реєстру.

Порушення платником податків певних
правил оподаткування тягне за собою
відповідальність, передбачену
податковим законодавством, і само по
собі не може бути підставою для
висновку про укладення угоди з метою,
суперечною інтересам держави і
суспільства.

До того ж встановлені частиною 1 статті
208 Господарського кодексу України
адміністративно-господарські
конфіскаційні санкції можуть бути
застосовані лише з дотриманням
строків, установлених статтею 250 цього
Кодексу, - протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніше ніж
через один рік з дня порушення
суб'єктом установлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом,
закінчення будь-якого із вказаних
строків виключає застосування таких
санкцій до суб'єкта підприємницької
діяльності за вчинене ним порушення
правил здійснення господарської
діяльності.

З огляду на встановлену обставину щодо
вчинення спірних господарських
зобов'язань у 2008 році, позов про
стягнення коштів у порядку,
визначеному частиною 1 статті 208
Господарського кодексу України, не міг
бути задоволений ще й з тих підстав, що
річний строк для застосування таких
санкцій, перебіг якого розпочався з дня
порушення суб'єктом установлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
на час звернення до суду з позовом
(березень 2010 року) закінчився.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржуваних судових
рішень не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі м.Києва
та Заступника прокурора м.Києва
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06.08.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю. І. Цвіркун