Справа № 263/10784/13-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
справа №263/10784/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Геращенка І.В.

суддів Арабей
Т.Г., Губської Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 17
грудня 2013 року у справі № 263/10784/13-а за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради до ОСОБА_2 про стягнення
зайво сплаченої державної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради
звернулося до Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення з позивача 35,67 грн.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 17
грудня 2013 року у справі № 263/10784/13-а
(суддя Соловйов О.Л.) позовні вимоги
задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради зайво
сплачені кошти компенсації особам, які
надають соціальні послуги у розмірі 35
грн. 76 коп.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій просить скасувати постанову
суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх матеріалів справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи.

Сторони, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотання
про участь у розгляді справи не
заявлялось, у зв'язку з чим, колегія
суддів розглядає апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та наданих
заперечень, колегія суддів встановила.

02.07.2012 року до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради звернулась ОСОБА_2 із
заявою № 241 про призначення усіх видів
соціальної допомоги, компенсацій,
субсидій та пільг по догляду за ОСОБА_3 -
інвалідом першої групи. При оформленні
документів на вказаний вид компенсації
відповідач був зобов'язаний про всі
обставини та зміни, які можуть вплинути
на призначення та виплату компенсації
повідомляти позивача.

Рішенням Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради від 02.08.2012 року, ОСОБА_2
було призначено та виплачено
компенсацію як фізичній особі, яка
надає соціальні послуги по догляду за
ОСОБА_3 - інвалідом першої групи, у
розмірі 126,60 грн. щомісячно на період з
02.07.2012 року по 30.09.2012 року, у розмірі 128,40
грн. на період з 01.10.2012 року по 30.11.2012
року, у розмірі 132,60 грн. на період з
01.12.2012 року.

Згідно списків померлих РАГС
Жовтневого району від 13.05.2013 року,
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
актовий запис № 750 від 22.04.2013 року.

Відповідно до протоколу розрахунку
зайво сплачених сум № 603698 ОСОБА_2 за
період з 23.04.2013 року по 31.05.2013 року було
зайво сплачено позивачем компенсацію у
розмірі 169,86 грн.

Згідно із протоколом змін, УПСЗН в
Жовтневому районі ММР було повернуто
зайво сплачену суму компенсації ОСОБА_2
у розмірі 134,10 грн.

16.08.2013 року та 02.10.2013 року позивачем на
адресу відповідача спрямовувались
листи щодо необхідності сплати
переплати компенсації з догляду за
інвалідом І групи за період з 23.04.2013
року по 30.04.2013 року у розмірі 35,76 грн.,
яка утворилась у зв'язку із смертю
ОСОБА_3

На час розгляду справи відповідачем не
повернуто позивачу суму переплати у
розмірі 35,76 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судами
першої та апеляційної інстанції,
апелянт вказує на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
соціальні послуги» суб'єкти, що надають
соціальні послуги, здійснюють свою
діяльність відповідно до статутних
документів, цивільно-правових
договорів (для фізичних осіб -
підприємців), в яких визначено перелік
соціальних послуг, категорії осіб, яким
вони надаються, за наявності
відповідної підготовки їх працівників,
з дотриманням державних стандартів
соціальних послуг, етичних, правових
норм і принципів надання соціальних
послуг. Критерії діяльності суб'єктів,
що надають соціальні послуги,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Суб'єкти, що надають соціальні послуги,
на договірних засадах можуть залучати
для виконання цієї роботи інші
підприємства, установи, організації,
фізичних осіб, зокрема волонтерів.

Перелік соціальних послуг
затверджується центральним органом
виконавчої влади у сфері соціальної
політики.

Соціальні послуги можуть надаватися як
за плату, так і безоплатно.

Соціальні послуги державними та
комунальними суб'єктами, а також іншими
суб'єктами, що надають соціальні
послуги із залученням бюджетних
коштів, в обсягах, визначених
державними стандартами соціальних
послуг, безоплатно надаються:

- громадянам, які не здатні до
самообслуговування у зв'язку з похилим
віком, хворобою, інвалідністю і не
мають рідних, які повинні забезпечити
їм догляд і допомогу;

- громадянам, які перебувають у
складних життєвих обставинах у зв'язку
з безробіттям і зареєстровані в
державній службі зайнятості як такі, що
шукають роботу, бездомністю, стихійним
лихом, катастрофами, особам, яких
визнано біженцями або особами, які
потребують додаткового захисту, якщо
середньомісячний дохід цих осіб
нижчий, ніж встановлений прожитковий
мінімум;

- дітям та молоді, які знаходяться у
складній життєвій ситуації у зв'язку з
інвалідністю, хворобою, сирітством,
безпритульністю, малозабезпеченістю,
конфліктами і жорстоким ставленням у
сім'ї.

Особам, крім зазначених у частині
п'ятій цієї статті, соціальні послуги в
обсягах, визначених державними
стандартами, можуть надаватися із
встановленням диференційованої плати
залежно від доходу таких осіб у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Соціальні послуги понад обсяги,
визначені державними стандартами,
надаються за плату. Порядок
регулювання тарифів на соціальні
послуги встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.04.2004 року № 558 затверджено Порядок
призначення і виплати компенсації
фізичним особам, які надають соціальні
послуги (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 - п. 3 Порядку
непрацюючим фізичним особам, які
постійно надають соціальні послуги
громадянам похилого віку, інвалідам,
дітям-інвалідам, хворим, які не здатні
до самообслуговування і потребують
постійної сторонньої допомоги (крім
осіб, що обслуговуються соціальними
службами), призначається щомісячна
компенсаційна виплата (далі -
компенсація).

Компенсація призначається виходячи з
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у таких розмірах:

15 відсотків - фізичним особам, які
надають соціальні послуги інвалідам I
групи;

10 відсотків - фізичним особам, які
надають соціальні послуги громадянам
похилого віку, інвалідам II групи та
дітям-інвалідам;

7 відсотків - фізичним особам, які
надають соціальні послуги інвалідам III
групи та хворим, які не здатні до
самообслуговування і потребують
постійної сторонньої допомоги,
визнаним такими в порядку,
затвердженому МОЗ.

Компенсація фізичним особам
пенсійного віку, які надають соціальні
послуги, призначається у зазначених
розмірах виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Фізична особа, яка надає соціальні
послуги, має право одержувати тільки
одну компенсацію незалежно від
кількості обслуговуваних осіб, видів
та обсягу послуг.

Згідно п. 5 Порядку компенсація
призначається і виплачується органом
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання особи, якій
надаються соціальні послуги, з дня
подання фізичною особою, яка надає
соціальні послуги, та особою, яка їх
потребує, заяв разом з документами,
зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Орган праці та соціального захисту
населення видає заявнику розписку про
прийняття заяв і документів із
зазначенням дати їх прийняття.

Днем подання заяв для призначення
компенсації вважається день
реєстрації органом праці та
соціального захисту населення заяв з
необхідними документами.

Якщо заяви та документи надсилаються
поштою, днем подання заяв для
призначення компенсації вважається
дата, зазначена на поштовому штемпелі
місця відправлення.

У разі коли до заяв додані не всі
необхідні документи, заявнику
повідомляється, які документи слід
подати додатково. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців з дня
одержання такого повідомлення, днем
подання заяв вважатиметься день їх
прийняття або відправлення.

За приписами п. 15 та п. 16 Порядку фізичні
особи, які одержують компенсацію,
зобов'язані повідомити органи праці та
соціального захисту населення, що
призначають ці виплати, про обставини,
які можуть вплинути на умови їх
призначення. У разі виявлення таких
обставин виплата компенсації
припиняється з дня, що настає за днем
виникнення таких обставин. У разі
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
компенсації одержувачі повинні
відшкодувати органам праці та
соціального захисту населення надміру
виплачені суми.

Якщо фізична особа не повернула
добровільно надміру виплачені суми,
вони стягуються в судовому порядку на
підставі заяви органу праці та
соціального захисту населення, що
призначив компенсацію.

Органи праці і соціального захисту
населення, що призначають та
виплачують щомісячну компенсацію,
здійснюють контроль за діяльністю
фізичних осіб, які надають соціальні
послуги.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог у повному обсязі, оскільки,
відповідач несвоєчасно повідомив про
смерть особи, компенсацію по догляду за
якою отримував, тобто виникла зайво
сплачена державна допомога у розмірі 35
грн. 76 коп., яка в добровільному порядку
не сплачена, а тому підлягає стягненню
у судовому порядку.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. 2, ст.160, ст. 167,
ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 17 грудня 2013 року
у справі № 263/10784/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
грудня 2013 року у справі № 263/10784/13-а за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради до ОСОБА_2 про стягнення
зайво сплаченої державної допомоги -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий суддя
І.В.Геращенко

Судді
Т.Г.Арабей

Л.В.Губська