Справа № 2а/0570/3447/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 січня 2014 року м. Київ
В/800/386/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К.,
Ланченко Л.В., Рибченка А.О.

перевіривши матеріали заяви
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Донецькій області про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 28.11.2013 у справі №2а/0570/3447/11
за позовом Дочірнього підприємства
«Інгаз» до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області, Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про стягнення з
Державного бюджету України податку на
додану вартість,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 28.11.2013 касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області
відхилено, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
30.03.2011 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.07.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Вищого адміністративного суду
України Маріупольська об'єднана
державна податкова інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Донецькій
області (правонаступник Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області)
звернулась до Верховного Суду України
з заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.11.2013 та просила допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1
частини 1 статті 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії постанов Вищого
адміністративного суду України від
25.01.2007 у справі №32/160 (К-7723/06), від 26.04.2012 у
справі №21/3523-А (К-1102/10) та зазначає, що
у вказаних справах та у даній справі
за аналогічних обставин Вищий
адміністративний суд, здійснивши різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, дійшов різних висновків щодо
права на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, у даній справі, суд касаційної
інстанції погодився з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості позовних вимог про
стягнення бюджетного відшкодування
податку на додану вартість
правомірність визначення якого
підтверджено у судовому порядку.

В той час, як зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від
26.04.2012 у справі №21/3523-А (К-1102/10)
вбачається, що у задоволенні позовних
вимог про стягнення суми бюджетного
відшкодування відмовлено, оскільки
вказані вимоги було заявлено поза
межами строку, встановленого п.п.15.1.3
п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Водночас, слід зазначити, що
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, що має місце у
справі №32/160 (К-7723/06) в частині вимог про
стягнення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, не розв'язує спір по-суті та
свідчить про неповноту встановлення
судами попередніх інстанцій обставин
справи для правильного вирішення спору
та про не дослідження всіх доказів,
належить до порушення процесуального
права, що не є підставою для перегляду
ухвали в порядку Глави 3 КАС України.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі та ухвалення
судового рішення в іншій справі,
виходячи з конкретних встановлених
обставин у справі, виключає висновок
про ухвалення судових рішень у таких
справах з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права саме у
подібних правовідносинах.

З огляду на зазначене, у Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Донецькій області відсутні підстави
передбачені статтею 237 КАС України для
порушення питання щодо розгляду заяви
Вищим адміністративним судом України
про перегляд судових рішень Верховним
Судом України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія:

У Х В А Л И Л А :

1. Відмовити Маріупольській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Донецькій
області у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.11.2013 у справі №2а/0570/3447/11 за позовом
Дочірнього підприємства «Інгаз» до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області,
Головного управління Державного
казначейства України в Донецькій
області про стягнення з Державного
бюджету України податку на додану
вартість.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І.Бившева

_________________ Г.К.Голубєва

_________________ Л.В. Ланченко

_________________ А.О. Рибченко