Справа № 438/1899/13-а
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а/438/8/2014
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2014 року Бориславський міський
суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша
А.Т.

при секретарі Дробчак Г.К.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача Журуна О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бориславі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ВДАІ Бориславського МВ
ГУМВС України у Львівській області
Журуна Олександра Пилиповича про
визнання незаконними дії інспектора
при притягненні до адміністративної
відповідальності та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що
постановою інспектора ВДАІ
Бориславського МВ ГУ МВС України у
Львівській області Журуна О.П. від 20
листопада 2013 року серії ВС1 № 098720
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.
Вважає вказану постанову незаконною,
необґрунтованою та такою, що підлягає
скасуванню, а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 20 листопада 2013
року , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo»
д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Міцкевича у
м.Бориславі , почувши голосне
постукування в задній частині
автомобіля, вимушений був зупинити
автомобіль щоб усунути неполадки.
Після цього до нього підійшов
працівник ДАІ, витребував документи
позивача та повідомив, що позивач
порушив Правила Дорожнього Руху, не
з'ясувавши причини зупинки, притягнув
до адміністративної відповідальності.
У протоколі вказано, що від підпису він
відмовився, однак жодного протоколу
про адміністративне правопорушення
йому не оголошувалося, не надавалось
для підпису та не вручалось. Крім того,
працівник ДАІ для того, щоб довести
його вину, повинен був, як це на нього
покладено нормативними актами та його
функціональними обов'язками,
роз'яснити права правопорушника, що
позбавило позивача права на захист.
Постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
отримав 2 грудня 2013 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2, який діє на
підставі довіренності від 15 січня 2014
року позовні вимоги підтримали,
зіславшись на обставини викладені у
позовній заяві. Позивач ОСОБА_1
додатково пояснив, що постанова
винесена інспектором є незаконною,
оскільки, зупинка була вимушена, в
зв'язку з поломкою автомобіля. Позивач
відразу ввімкнув аварійну
сигналізацію відповідно до п.9,9 ПДР.
Позивач визнає, що здійснив вимушену
зупинку в зоні дії знаку «зупинку
заборонено». Після складення
інспектором протоколу про
адміністративне правопорушення, не
викликаючи евакуатора, самостійно
поїхав на автомобілі. Просить позов
задоволити та скасувати постанову про
притягнення його до відповідальності.

Відповідач інспектор ВДАІ
Бориславського МВ ГУМВС України у
Львівській області Журуна О.П. в
судовому засіданні позовні вимоги
заперечив. Пояснив, що 20 листопада 2013
року, під час несення служби у
м.Бориславі по вул.Міцкевича ним був
виявлений автомобіль «Citroen Berlingo» д.н.з.
НОМЕР_1, водій якого здійснив зупинку в
зоні дії дорожнього знаку «Зупинку
заборонено», аварійна сигналізація не
була включена та не виставлено знаку
аварійної зупинки. Водій усно пояснив,
що ПДР порушив ненавмисно, оскільки не
бачив заборонного знаку. Під час
складення протоколу від дачі пояснень
відмовився. Відповідачем на місці
правопорушення був складений протокол,
а також винесена відповідна постанова.

Просить у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази у сукупності,
вважає, що позовна заява не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 листопада 2013
року інспектором ВДАІ Бориславського
МВ ГУМВСУ у Львівській області
винесено постанову серії ВС1 №098720 від 20
листопада 2013 року по справі про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якої позивача ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 гривень. З
вищевказаної постанови вбачається, що
20 листопада 2013 року о 17 год. 25 хв. в
м.Бориславі по вул.Міцкевича, водій
ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo»
д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку авто в
зоні дії дорожнього знаку «Зупинка
заборонена».

Відповідно до п. 3.34 Правил дорожнього
руху України (затверджених постановою
КМ України від 10.10.2001р. № 1306) «зупинку
заборонено» забороняється зупинка і
стоянка транспортних засобів, крім
таксі, що здійснює посадку або висадку
пасажирів.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ст. 256 КУпАП визначає вимоги до змісту
протоколу про адміністративне
правопорушення, а ст. 283 КУпАП - вимоги
до постанови.

Так, ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Позивачем та представником позивача не
наведено жодних обґрунтованих доводів,
які б стверджували про протиправність
оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні позивач не
заперечував того факту, що він
зупинився в межах дії знаку «зупинку
заборонено», однак пояснив це тим, що це
була вимушена зупинка, оскільки почув
голосне постукування в задній частині
автомобіля, вимушений був зупинити
автомобіль щоб усунути неполадки.

Відповідно до п. 3.34 ПДР України,
забороняється зупинка і стоянка
транспортних засобів, крім таксі, що
здійснює посадку або висадку пасажирів
на тому боці дороги, на якому вводить
заборона.

Отже, в судовому засіданні достеменно
встановлено, що позивачем це пункт ПДР
був порушений.

Твердження позивача про те, що його
зупинка була вимушеною, тому
відповідно до ст. 247 КУпАП в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, суд розцінює як
бажання уникнути відповідальності,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України,
вимушена зупинка - припинення руху
транспортного засобу через його
технічний стан або небезпеку, що
створюється вантажем, який
перевозиться, станом водія (пасажира)
або перешкодою на дорозі.

З пояснень позивача вбачається, що
голосне постукування в задній частині
автомобіля було викликане, як з'ясовано
пізніше, пошкодженням тримача
вихлопної труби. Після складення
інспектором протоколу про
адміністративне правопорушення, не
викликаючи евакуатора, самостійно
поїхав на автомобілі.

В судовому засіданні позивач не довів
тих обставин, що зупинка автомобіля в
межах дії знаку «зупинку заборонено»
була вимушеною, оскільки з пояснень
останнього вбачається, що його
автомобіль був технічно справний.
Тобто, позивачем була здійснена
навмисна зупинка в місці, де це
заборонено, у тому числі і з вмиканням
аварійної сигналізації, є порушенням
ПДР.

Доводи позивача про те, що при
притягненні до адміністративної
відповідальності інспектором були
допущені процесуальні порушення
спростовується матеріалами перевірки
наглядового провадження №07-04-108
проведеної прокурором м.Борислава за
заявою позивача від 4 грудня 2013 року.

Враховуючи вказане, на думку суду,
оскаржувана позивачем постанова
винесена у відповідності до вимог
КУпАП та Правил дорожнього руху
України, підстав для її скасування та
задоволення позову немає.

Виходячи з вищенаведеного, вбачаю в
діях ОСОБА_1 склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП, а саме, що останній керуючи
автомобілем не виконав вимогу
дорожнього знаку 3.34 ПДР, тобто його дії
становлять суспільну небезпеку, а тому
в адміністративному позові позивача
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення та
закриття провадження по справі слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159, 160,171-2 КАС
України і ст. 122 ч.1 КпАП України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до інспектора з дізнання
ВДАІ Бориславського МВ ГУМВС України у
Львівській області Журуна Олександра
Пилиповича про визнання незаконними
дії інспектора при притягненні до
адміністративної відповідальності та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення
ВС1№343257 від 20 листопада 2013 року -
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Слиш А.Т.