Справа № 826/17746/13-а
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2014 року 13
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «МХ та Густав Геесс
Україна» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 13 червня 2013 року № 100250000/2013/600110/2, -В
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «МХ та
Густав Геесс Україна» (далі - позивач) з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 13.06.2013 року
№ 100250000/2013/600110/2.
Позовні вимоги ТОВ «МХ та Густав Геесс
Україна» мотивовані тим, що на думку
позивача, митному органу був наданий
весь пакет документів, необхідний для
визнання задекларованої митної
вартості, а відповідач безпідставно
збільшив розмір митної вартості
імпортованого позивачем товару.
У той же час митницею було
необґрунтовано відмовлено у
застосуванні методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), та прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 13.06.2013 року
№ 100250000/2013/600110/2 за
резервним методом.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються, посилаючись на те, що
документи, на підставі яких позивач
здійснював розрахунок, не містили всіх
даних відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а також
містили розбіжності. Крім того,
задекларована митна вартість товарів
виявилась меншою від рівня митної
вартості товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

Представники позивача у призначених
судових засіданнях підтримали позовні
вимоги та просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у призначених
судових засіданнях заперечував проти
задоволення позовних вимог та просив
відмовити в їх задоволенні.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
24 грудня 2013 року судом було ухвалено
про перехід до розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини щодо
правомірності рішення відповідача
стосуються порядку визначення митної
вартості товарів під час їх ввезення на
митну територію України.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту - договору № 03/06 від 11.11.2006р.,
укладеного між позивачем та «M+H, Mica a
Harasta s.r.o. Chech republic» (Чеська республіка) до
Київської регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
декларантом позивача подано митну
декларацію №
100250000/2013/060170 від 13.06.2013р. та документи з
метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів.

Митна вартість товарів була визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей було подано також
наступні документи: коносамент,
міжнародну автомобільну накладну,
довідку про транспортні витрати,
проформи інвойсу, платіжні доручення,
рахунок вантажовідправника тощо.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідач в декларації зазначив про
необхідність подання додаткових
документів, а саме: договір із третіми
особами, пов'язаних з договором про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; виписку з бухгалтерської
документації; прайс-лист виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, митна вартість
яких визначається.

Також відповідачем було прийнято
рішення від 13.06.2013 року № 100250000/2013/600110/2
про коригування митної вартості
товарів за шостим (резервним) методом.

Згідно з вказаним рішенням було
скориговано митну вартість у бік її
збільшення.

16.07.2013 року позивач надав додаткові
документи, зокрема: ВМД, ДМВ,
Коносамент, CMR, довідку про транспортні
витрати, проформу-інвойс, платіжне
доручення, рахунок від
вантажо-відправника, МД країни
відправлення, сертифікат походження
товару, прайс-лист виробника, висновок
ДП «Держзовнішінформ» про вартісні
характеристики товару, видаткові та
податкові накладні.

Листом Київської міжрегіональної
митниці № 14.1/4-24/2376 від 24.07.2013р.
повідомлено про відсутність підстав
для перегляду оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості.

Оцінюючи правовідносини, які є
предметом спору, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Викладене свідчить про те, що право
митного органу на витребування від
декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, зокрема у разі
відсутності у документах всіх
відомостей, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачені такі методи визначення
митної вартості товарів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Як свідчить графа 33 «Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості» виявлено
такі розбіжності:

- відповідно до п. 6
зовнішньоекономічного контракту
оплата поставки товару проводиться на
протязі 90 днів після відвантаження,
втім відповідно до інвойсу від 07.06.2013р.
№ оплата поставки товару
проводиться на протязі 60 днів.

- відповідно до п. 3
зовнішньоекономічного контракту,
інвойсу від 07.06.2013р. № та інвойсу
виробника від 19.05.2013р. № умови
поставки FCA. Відповідно до копії митної
декларації країни відправлення від
16.05.2013р. № В18-2-05011440/13 та митної
декларації від 12.06.2013р. № 100250000/2013/060071
умови поставки FOB.

Вказані обставини суд оцінює критично
з огляду на те, що вони жодним чином не
впливають на визначення митної
вартості імпортованого позивачем
товару.

В оскаржуваному рішенні відповідач
вказав, що скоригована митна вартість
товарів ґрунтується на митній вартості
товару, подібного за якісними
характеристиками, та митне оформлення
якого вже здійснено за МД від 07.05.2013р. №
100250000/2013/406119.

У той же час, відповідачем не надано
доказів в підтвердження вказаних
обставин, як і самої МД від 07.05.2013р. №
100250000/2013/406119.

Крім того, відповідно до листа ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» № 11/597 від 08.07.2013р. контрактна
ціна 1434 дол. США/т на умовах FCA Port Klang
(відповідно до Інкотермс-2000) для
поставки 14 тонн цетилстеарилового
спирту не суперечить ринковому рівню
цін з урахуванням дати укладення
інвойсу № від 07.06.2013р.

У зв'язку з цим, на думку суду,
скоригована митна вартість не може
бути визнана такою, що найбільшою мірою
ґрунтується на раніше визначених
(визнаних) митними органами митних
вартостях.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень під час
розгляду справи не довів, що документи,
надані позивачем на підтвердження
заявленої ціни товару є недостатніми
чи такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

Оскільки за результатами розгляду
справи судом не встановлено обставин,
які унеможливлюють визнання
задекларованої митної вартості
товарів за першим методом, це вказує на
протиправність прийняття відповідачем
рішення про коригування митної
вартості товарів від 13.06.2013 року
№ 100250000/2013/600110/2 та має наслідком
його скасування.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «МХ та
Густав Геесс Україна» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 13 червня 2013 року №
100250000/2013/600110/2 Київської регіональної
митниці, правонаступником якої є
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова