Справа № 2а-12034/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/9991/28767/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року

у справі № 2-а-12034/10/2070

за позовом Приватного підприємства
«Яхтінг»

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 09
лютого 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року, адміністративний
позов Приватного підприємства
«Яхтінг» (позивач) до Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції (відповідач) задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 21
січня 2010 року, № /1 від 09 березня 2010
року, № /2 від 29 квітня 2010 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ПП «Яхтінг» витрати з
оплати судового збору в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від
09 лютого 2011 року, ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Крім того, Харківською ОДПІ заявлено
клопотання про заміну відповідача у
справі - Харківської ОДПІ на Харківську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у зв'язку з
реорганізацією.

Згідно із статтею 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначене клопотання підлягає
задоволенню.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено документальну невиїзну
перевірку ПП «Яхтінг» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків Товариством з
обмеженою відповідальністю «Релан» за
період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008
року, за результатами якої складено акт
№ 4122/180/33010754 від 30 грудня 2009
року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 21 січня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 255 301,50 грн.
(170 201,00 грн. - основний платіж, 85 100,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного
оскарження, скарги позивача залишено
без задоволення, а також прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 09 березня 2010 року та №
/2 від 29 квітня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпунктів 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним
віднесенням до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість на підставі податкової
накладної № 3012083 від 30 грудня 2008 року,
виписаної на його адресу ТОВ «Релан».

Вказаний висновок контролюючим
органом зроблено з огляду на видачу
податкової накладної особою, яка не
мала на це повноважень, а також
невідповідність вказаних в спірній
податковій накладній відомостей щодо
місцезнаходження контрагента
дійсності.

Задовольняючи адміністративний позов,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків
з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами, між ПП «Яхтінг»
та ТОВ «Релан» укладено договір
підряду № 07/10/Б від 07 жовтня 2008 року, на
виконання умов якого ТОВ «Релан»
виписано на адресу позивача податку
накладну № 3012083 від 30 грудня 2008 року.

Фактичне виконання обумовлених
договором № 07/10/Б від 07 жовтня 2008 року
підрядних робіт підтверджується
дослідженими судовими інстанціями
належним чином форменими первинними та
платіжними документами, висновком
експертного будівельно-технічного
дослідження № 6030 від 04 листопада 2010
року, проведеного
Харківським науково-дослідним
інститутом судових експертиз
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, а
податковим органом, в свою чергу,
будь-яких доказів на підтвердження
фіктивного характеру проведеної
господарської операції не надано.

Що стосується доводів
відповідача про недоліки податкової
накладної № 3012083 від 30
грудня 2008 року в частині
недостовірного зазначення
місцезнаходження ТОВ «Релан», то слід
зазначити, що окремі недоліки в
заповненні податкової накладної не
тягнуть за собою втрату нею статусу
належного податкового документа, яким
вона є в силу підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР.

Податкова накладна є належною та
підтверджує право покупця на
податковий кредит і в тому разі, якщо
вона заповнена з окремими недоліками,
що зумовлені, зокрема, результатом
описок чи механічних помилок, проте при
цьому дає змогу ідентифікувати
продавця, містить достатні дані про
зміст господарської операції,
підтверджує фактичність здійснення
такої операції та інші обставини, що
підлягають відображенню в податковому
обліку.

Відтак зазначення контрагентом
своєї попередньої юридичної адреси,
замість поточної, не призводить до
неможливості ідентифікації факту та
змісту господарської операції, за
умови належного заповнення, як у
розглядуваній ситуації, інших
реквізитів податкової накладної та,
відповідно, не тягне втрати нею статусу
належного податкового документа.

При цьому судами встановлено, що після
виявлення помилки щодо юридичної
адреси в податковій накладній № 3012083
від 30 грудня 2008 року, ТОВ «Релан» листом
від 31 грудня 2008 року скеровано на
адресу позивача нову податкову
накладну із зазначенням правильної
адреси місцезнаходження контрагента.

Крім того, не відповідає дійсним
обставинам справи, а відтак
обґрунтовано не прийнято до уваги
судами попередніх інстанцій посилання
контролюючого органу на підписання
спірної податкової накладної особою,
яка не мала на це повноважень.

Так, податкова накладна № 3012083 від 30
грудня 2008 року підписана виконуючим
обов'язки директора ТОВ «Релан»
Мельником Анатолієм Валерійовичем та
скріплена печаткою підприємства.

Повноваження Мельника А.В.
підтверджуються протоколом Загальних
зборів учасників ТОВ «Релан» від 15
вересня 2008 року, наказом підприємства
від 15 вересня 2008 року, яким Мельнику А.В.
надано право здійснювати від імені та в
інтересах ТОВ «Релан» будь-які
фінансово-господарські операції, в
тому числі підписувати податкові
накладні, а також довіреністю від 15
вересня 2008 року.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
відповідача - Харківську об'єднану
державну податкову інспекцію її
правонаступником - Харківською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Касаційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 09
лютого 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.