Справа № 245/149/13-А
Суддя: Дмитрієв О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року. Старобешівський
районний суд Донецької області у
складі головуючого - судді Дмитрієва
О.Ф., при секретарі Вжещ Ю.О., за участю
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Старобешеве адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Сімеїзської селищної
ради про зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.11.2013 року звернувся до
Старобешівського районного суду
Донецької області з даним позовом.
Зазначив, що у вересні 2013 року ним було
отримано рішення сесії Сімеїзської
селищної ради м. Ялти, Автономної
Республіки Крим (надалі - Відповідач)
від 12.04.2013 року №3, яким йому відмовлено
у наданні дозволу на складання проекту
землевпорядкування з відводу
земельної ділянки у власність на
території Сімеїзської селищної ради
площею 0,15 га. Позивач не погоджується
із таким рішенням Відповідача і вбачає
в ньому порушення ст. 118 ЗК України,
згідно до якої, зокрема, відмова у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою має бути мотивованою.
Отримане ж ним рішення не містить
встановленого законом мотивування.
Просив скасувати його та зобов'язати
повторно розглянути заяву з винесенням
мотивованого рішення, зобов'язати
Відповідача надати звіт про виконання
судового рішення, відповідно до ст.163
КАСУ та стягнути з Відповідача на його
користь витрати зі сплати судового
збору в сумі 34,45 грн. та витрати на
правову допомогу в сумі 800 грн.

У судове засідання позивач не з'явився,
звернувся до суду з проханням про
проведення судового розгляду без його
участі.

Відповідач неодноразово належним
чином був повідомлений судом про дату
та час розгляду справи, проте
представник Відповідача до суду не
з'явився, будь-яких заперечень з
приводу позовних вимог не надав.

У зв'язку з неявкою сторін до суду,
відповідно до ч.6 ст.128 КАС України,
справу розглянуто у порядку письмового
провадження.

Дослідженням наданих позивачем
письмових доказів, судом встановлені
наступні обставини.

Згідно до рішення 27-ї позачергової
сесії 6 скликання Сімеїзської селищної
ради м. Ялти Автономної Республіки Крим
від 12.04.2013 року №3, сесія, розглянувши
постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 08.05.2012 року
№2-а-1466/2011, вирішила у наданні дозволу
на складання проекту землеустрою з
відводу земельної ділянки у власність
на території Сімеїзської селищної ради
площею 0,1500 га, ОСОБА_1 відмовити.
Мотивація рішення у його тексті не
визначена, а мотивувальна частина
відсутня взагалі.

Згідно до договору №75/лю від 01.11.2013 р. на
надання правової допомоги, ОСОБА_1
домовився з ВП «Правовий захист
підприємств та громадян» ДП
«Донбаснафтопродукт» (Виконавець) про
надання йому консультаційних та
юридичних послуг зі складення позовної
заяви, ведення справи по
адміністративному позову та обов'язку
виконати «певні дії». Відповідно до
п.2.1. договору, Виконавець надає послуги
з ознайомлення з матеріалами справи,
підготовку «позовного матеріалу»,
представлення у встановленому порядку
інтересів Позивача в судах, в органах
Державної виконавчої служби, а також в
інших органах, установах та
організаціях… Розділом 4 договору
встановлено, що одна година роботи
Виконавця коштує Замовнику (Позивачу)
400 гривень.

Згідно до квитанції до прибуткового
касового ордеру №71 від 01.11.2013 р., що
містить посилання на вищевказаний
договір, ОСОБА_1 сплатив на користь ВП
«Правовий захист підприємств та
громадян» ДП «Донбаснафтопродукт» 800
гривень, які і просить відшкодувати
йому в якості витрат на правову
допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до ч.2 ст.2 КАС України, У справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З поданого Позивачем оскаржуваного
рішення Відповідача не витікає
будь-якої мотивації вирішення
відповідного питання не на користь
Позивача. Отже зі змісту самого лише
оскаржуваного акту витікає його
невідповідність вищевикладеним
критеріям, зазначеним у ч.2 ст.2 КАС
України.

Вирішуючи справу, суд, також виходить з
встановленої законодавством
презумпції неправомірності рішення
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, встановленої ч.2 ст.72
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки Відповідач жодних
процесуальних дій з приводу поданого
позову не вчинив, заперечень чи
пояснень суду не надав.

Отже, вимоги позивача в частині
скасування рішення 27-ї позачергової
сесії 6 скликання Сімеїзської селищної
ради м. Ялти Автономної Республіки Крим
від 12.04.2013 року №3 та зобов'язання
повторного розгляду цього питання
підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Отже, суд вважає за необхідне
зобов'язати Відповідача подати звіт
про виконання судового рішення у строк
один місяць з дня отримання
Відповідачем судового рішення яке
набуло чинності, шляхом повідомлення
суду про факт та результати розгляду
звернення ОСОБА_1 про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

Водночас суд не знаходить підстав для
задоволення вимог Позивача про
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Згідно до ст.ст. 87, 90 КАС України, до
судових витрат включаються витрати на
правову допомогу, а саме витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката або
іншого фахівця в галузі права, які
надають правову допомогу за договором.

Згідно до ст.16 КАС України, для надання
правової допомоги при вирішенні справ
у судах в Україні діє адвокатура.
Іншими фахівцями в галузі права
правова допомога надається у випадках,
встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до частини першої статті 90
КАС України витрати, пов'язані з
оплатою допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, які надають
правову допомогу за договором, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги,
передбачених законом.

Частина третя цієї статті визначає, що
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Стаття 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» встановлює,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно до п.4 ст.7, ст.11 КАС України,
справи адміністративної юрисдикції
розглядаються, зокрема і виходячи з
засад змагальності, свободи в наданні
сторонами суду доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості.

Позивач просить відшкодувати витрати,
понесені ним у зв'язку з підготовкою
позовної заяви. Проте, по-перше, з
поданих позивачем доказів не витікає,
що правову допомогу йому надавав саме
фахівець у галузі права. Жодного
документу, що підтверджував би фах
особи, яка готувала позов, або
посилання на закон, відповідно до якого
ця особа, як фахівець має право
надавати правову допомогу (ст.16 КАС
України) суду не подано.

По-друге, з поданого позивачем договору
про надання правової допомоги витікає,
що ВП «Правовий захист підприємств та
громадян» ДП «Донбаснафтопродукт»
взяло на себе зобов'язання з
ознайомлення з матеріалами справи,
підготовкою «позовного матеріалу»,
представлення у встановленому порядку
інтересів Позивача в судах, в органах
Державної виконавчої служби, а також в
інших органах, установах та
організаціях. Цей перелік обов'язків,
що встановлені договором, окрім
«ознайомлення з матеріалами справи та
представлення інтересів позивача у
судах», зокрема, й «підготовка
«позовного матеріалу» свідчать, що
позивачу мали надати певні послуги,
які, натомість, не охоплюються поняттям
правової допомоги в контексті статті 16
КАС України. Що ж до послуг з
ознайомлення з матеріалами справи та
представлення у судах, то по даній
цивільній справі будь-яких
представницьких дій на користь
позивача не вчинювалося.

По-третє, з огляду на законодавче
обумовлення розміру відшкодування
витрат на правову допомогу певним
обсягом витраченого часу, суд
позбавлений можливості за відсутності
відповідного розрахунку часу,
визначити обсяг наданої правової
допомоги.

Отже, з наявних у матеріалах справи
доказів, на які посилається позивач,
неможливо встановити суб'єкта, об'єми,
кількість та види конкретних послуг, за
які здійснено оплату позивачем.

Судовий збір, сплачений позивачем при
зверненні до суду з позовом в сумі 34
грн. 45 коп., підлягає стягненню з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1.

Керуючись статтями ст.ст. 159-163, 267 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення 27-ї позачергової
сесії 6 скликання Сімеїзської селищної
ради м. Ялти Автономної Республіки Крим
від 12.04.2013 року №3 та зобов'язати
Сімеїзську селищну раду м.
Ялти Автономної Республіки Крим
розглянути звернення ОСОБА_1 про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Зобов'язати Сімеїзську селищну раду м.
Ялти Автономної Республіки Крим у
строк один місяць з дня отримання
Відповідачем судового рішення яке
набуло чинності подати суду про
виконання судового рішення шляхом
повідомлення суду про факт та
результати розгляду звернення ОСОБА_1
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 34 гривні 45 копійок (тридцять
чотири гривні, 45 копійок), сплачений при
зверненні до суду з позовом.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя

О.Ф.Дмитрієв

14.01.2014