Справа № 816/7150/13-а
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м.
ПолтаваСправа № 816/7150/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Опошнян І.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 /надалі -
позивач; ФОП ОСОБА_3./ звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області /надалі - відповідач;
Кременчуцька ОДПІ/ про скасування
податкового повідомлення-рішення від
21.06.2012 року № /24527.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначає, що підставою
для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення є акт
від 11.06.2013 року № 1704/17-311/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. Вважає
помилковими висновки акта перевірки
від 11.06.2013 року № 1704/17-311/НОМЕР_1 про
порушення п. 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України. Зазначає, що згідно
вимог Указу Президента України від
03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" у
перевіряємому періоді позивач був
суб'єктом малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок та не являвся
платником податку на додану вартість.
Пояснює, що за приписами п. 183.4 ст. 184
Податкового кодексу України
реєстрація платником податку на додану
вартість є правом, а не обов'язком
платника податків. Вважає, що доходи,
отримані під час перебування на
спрощеній системі оподаткування та
сума перевищення граничного обсягу
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), не повинні
включатися до загального сукупного
оподатковуваного доходу, а єдиним
наслідком перевищення обмеження щодо
виручки є перехід приватного
підприємця на звичайну (загальну)
систему оподаткування з наступного
податкового періоду.

14.01.2014 року до суду надійшли письмові
заперечення проти позову, в яких на
підтвердження правомірності
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідач
посилається на висновки позапланової
виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р.,
оформленої актом від 11.06.2013 року №
1704/17-311/НОМЕР_1. Зазначає, що в 2011 році
позивач перевищив граничний обсяг
виручки, визначений статтею 1 Указу
Президента України від 03.07.1998 № 727/98
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва", у зв'язку з чим повинен
був зареєструватися платником податку
на додану вартість та сплатити
податкові зобов'язання в сумі 6709 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
/ідентифікаційний номер НОМЕР_1/
зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області 03.07.2008 року /а.с. 17/.

Із пояснень представника позивача у
судовому засіданні встановлено, що у 2011
році позивач був зареєстрований як
платник єдиного податку, проте у 2011
році перевищив граничний обсяг
виручки, визначений статтею 1 Указу
Президента України від 03.07.1998 № 727/98
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва", що підтверджується
звітом суб'єкта малого підприємництва -
фізичних особи - платника єдиного
податку за 4 квартал 2011 року /а.с. 23/.

У термін з 28.05.2012 року по 01.06.2012 року
посадовими особами Кременчуцької ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено акт від
11.06.2013 року № 1704/17-311/НОМЕР_1 /а.с. 12-16/.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3
не задекларував податкові зобов'язання
із сум, що надходили на розрахунковий
рахунок платника 22.11.2011 року
"Кременчуцький медичний коледж" згідно
рахунку №ЛГ-0000281 від 16.11.2011 року - 10316
грн. 51 коп. без ПДВ; 25.11.2011 року -
"Дмитрівська сер. заг. школа" згідно дог.
№27 від 25.10.2011 року - 3539 грн. 89 коп. без
ПДВ; 06.12.2011 року БФ "Правопорядок" згідно
рахунку №ЛГ-0000263 від 06.12.2011 року - 16900
грн. без ПДВ; 07.12.2011 року КЕКВ згідно
договору №ЛГ-0000260 від 01.12.2011 року - 1048
грн. 60 коп. без ПДВ; 20.12.2011 року ПП
"Альбатрос" згідно рах. № 275 від 22.09.2011
року - 300 грн. без ПДВ; 27.12.2011 року
Виконавчий комітет Комсомольської
міської ради згідно договору № 219 від
01.12.2011 року - 1440 грн. без ПДВ., в
результаті чого у порушення пункту 187.1
статті 187 Податкового кодексу України
позивачем занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за листопад-грудень 2011 року на
суму 6709 грн., у тому числі по періодам:
за листопад 2011 року - 2771 грн., за грудень
2011 року - 3938 грн.

21.06.2012 року Кременчуцькою ОДПІ на
підставі акта перевірки від 11.06.2013 року
№ 1704/17-311/НОМЕР_1 винесено податкове
повідомлення-рішення № /24527, яким
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" в сумі 8386 грн., у тому
числі: за основним платежем в сумі 6709
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 1677 грн. / а.с.
10/.

ФОП ОСОБА_3 не погодився з даним
податковим повідомленням-рішенням та
звернувся до ДПС у Полтавській області
зі скаргою від 26.06.2012 року № 9 /вх. № 141/Л
від 02.07.2012 року, а.с. 54-57/.

Пунктом 56.8 статті 56 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган, який розглядає
скаргу платника податків, зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його протягом 20 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника податків
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку.

Згідно з положеннями пункту 15
Положення про порядок подання та
розгляду скарг платників податків
органами державної податкової служби,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
23.12.2010 № 1001 /чинного на момент
виникнення спірних правовідносин/,
рішення вважається надісланим
(наданим) фізичній особі - платнику
податків, якщо його вручено особисто
фізичній особі або її представникові
під розписку чи надіслано поштою з
повідомленням про вручення за адресою,
зазначеною фізичною особою - платником
податків у скарзі як адреса, на яку
необхідно надіслати рішення на скаргу.

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
рішення про результати розгляду
скарги, незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
рішення про результати розгляду скарги
вважаються врученими платнику
податків у день, зазначений поштовою
службою в повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

За результатами розгляду скарги ДПС у
Полтавській області прийнято рішення
від 20.07.2012 року №203/Л/10-215, яким
податкове повідомлення-рішення від
21.06.2012 року № /24527 залишене без
змін, а скарга ФОП ОСОБА_3 - без
задоволення /а.с. 58-59/.

20.07.2013 року рішення ДПС у Полтавській
області від 20.07.2012 року №203/Л/10-215 про
розгляд скарги надіслано позивачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення на адресу, що зазначена
ФОП ОСОБА_3 у поданій скарзі /а.с. 54/ та
внесена до Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців /а.с. 18/, а саме:
АДРЕСА_1.

Однак, рекомендований лист повернуто
до ДПС у Полтавській області з
відміткою поштової служби 25.08.2012 року
"за закінченням терміну зберігання"
/а.с. 60-61/.

Таким чином, рішення вважається
врученим платнику податків 25.08.2012 року.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє
доводи позивача про порушення
контролюючим органом приписів
Податкового кодексу України в частині
не направлення позивачу рішення за
результатами розгляду його скарги.

Позивач не погодився з податковим
повідомленням-рішенням від 21.06.2012 року
№ /24527, у зв'язку з чим звернувся
до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню від
21.06.2012 року № /24527, суд дійшов
наступних висновків.

Пунктом 1 Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" /чинного на момент
виникнення спірних правовідносин/
передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Згідно пункту 5 Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" у разі порушення
вимог, установлених статтею 1 цього
Указу, платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Пунктом 183.1 статті 183 Податкового
кодексу України встановлено, що
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181
Податкового кодексу України у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Згідно з пунктом 183.4 статті 183
Податкового кодексу України у разі
переходу осіб із спрощеної системи
оподаткування, що не передбачає сплати
податку, на сплату інших податків і
зборів, встановлених цим Кодексом, у
випадках, визначених главою 1 розділу XIV
цього Кодексу, за умови, що такі особи
відповідають вимогам, визначеним
пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу,
реєстраційна заява подається не
пізніше 10 числа першого календарного
місяця, в якому здійснено перехід на
сплату інших податків і зборів,
встановлених цим Кодексом. Якщо такі
особи відповідають вимогам, визначеним
пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу,
реєстраційна заява подається у строк,
визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Пунктом 6.2 розділу ІІІ Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України 22.12.2010 N 978 /чинного на момент
виникнення спірних правовідносин/,
передбачено, що не зареєстрована
платником ПДВ особа, яка, перебуваючи
на спрощеній системі оподаткування та
сплачуючи єдиний податок, перевищила
обмеження щодо обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік, установленого статтею 1
Указу Президента України від 03.07.98 N 727
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" (у редакції Указу
Президента України від 28.06.99 N 746) (далі -
Указ), зобов'язана подати до
податкового органу заяву про
реєстрацію як платника ПДВ.
Реєстраційна заява платника ПДВ має
бути подана (надіслана) податковому
органу: фізичною особою - підприємцем -
не пізніше 20 календарного дня з моменту
перевищення.

Як вбачається зі звіту суб'єкта малого
підприємництва - фізичних особи -
платника єдиного податку за 4 квартал
2011 року обсяг виручки позивача від
реалізації товарів (робіт, послуг) за
звітний квартал наростаючим підсумком
з початку терміну дії свідоцтва про
сплату єдиного податку в календарному
році становив 533544 грн. 17 коп. /а.с. 23/.

Таким чином, позивач у 2011 році
перевищив граничний обсяг виручки,
визначений статтею 1 Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" на суму 33544 грн. 17 коп.
та мав зареєструватися як платник
податку у контролюючому органі.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє
доводи позивача про те, що реєстрація
платником податку на додану вартість
була виключно його правом, а не
обов'язком.

Суд зазначає, що Указ Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" не містить положень,
які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищують
граничний обсяг виручки, встановлений
законодавцем.

Пунктом 183.10 статті 183 Податкового
кодексу України встановлено, що
будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, і у випадках та в порядку,
передбачених цією статтею, не подала до
органу державної податкової служби
реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в
разі експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Як вбачається з акту перевірки від
11.06.2013 року № 1704/17-311/НОМЕР_1 та не
заперечується представником позивача,
ФОП ОСОБА_3 не задекларував податкові
зобов'язання із сум, що надходили на
розрахунковий рахунок платника 22.11.2011
року "Кременчуцький медичний коледж"
згідно рахунку № ЛГ-0000281 від 16.11.2011 року
- 10316 грн. 51 коп. без ПДВ; 25.11.2011 року -
"Дмитрівська сер. заг. школа" згідно дог.
№27 від 25.10.2011 року - 3539 грн. 89 коп. без
ПДВ; 06.12.2011 року БФ "Правопорядок" згідно
рахунку №ЛГ-0000263 від 06.12.2011 року - 16900
грн. без ПДВ; 07.12.2011 року КЕКВ згідно
договору №ЛГ-0000260 від 01.12.2011 року - 1048
грн. 60 коп. без ПДВ; 20.12.2011 року ПП
"Альбатрос" згідно рах. № 275 від 22.09.2011
року - 300 грн. без ПДВ; 27.12.2011 року
Виконавчий комітет Комсомольської
міської ради згідно договору № 219 від
01.12.2011 року - 1440 грн. без ПДВ.

За таких обставин висновки акта
перевірки щодо порушення позивачем
приписів пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податкові
зобов'язання за листопад-грудень 2011
року на загальну суму 6709 грн.
ґрунтуються на вимогах законодавства
України.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення - рішення від
21.06.2012 року № /24527 прийнято на
підставі, у межах повноважень, у спосіб,
що передбачені законодавством України
та з урахуванням всіх обставин,
необхідних для прийняття рішення.

Позовні вимоги необґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" визначено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Підпунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
ставка судового збору за подання до
адміністративного суду позову
майнового характеру становить 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачем при
зверненні до суду сплачено судовий
збір у розмірі 172 грн. 06 коп., що
підтверджується квитанцією від 04.11.2013
№ 3710006 /а.с. 2/.

У зв'язку з відмовою фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні
позову стягненню до Державного бюджету
України підлягають судові витрати у
вигляді судового збору за подання
позову майнового характеру у розмірі
/1720 грн. 50 коп. - 172 грн. 06 коп./ = 1578 грн. 44
коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1, 39617) до Державного бюджету
України судові витрати у вигляді
судового збору у розмірі 1578 (одна
тисяча п'ятсот сімдесят вісім) гривень
44 (сорок чотири) копійки на
розрахунковий рахунок № 4002,
отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві
Полтавської області, 22030001, код за
, банк отримувача: ГУДКСУ у
Полтавській області, код банку: 831019, Код
класифікації доходів бюджету: 22030001,
призначення платежу: Судовий збір, за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, Полтавський окружний
адміністративний суд, .

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 25
січня 2014 року.

Суддя
С.С. Сич