Справа № 816/5664/13-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.Справа № 816/5664/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
"Студентське Харчування" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013р. по
справі № 816/5664/13-а

за позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Приватного підприємства
"Студентське Харчування"

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Полтавське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Приватного підприємства
"Студентське Харчування" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12911,11 грн та пені у розмірі 402,48
грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 р.
позовні вимоги задоволено.

Приватне підприємство "Студентське
Харчування", не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення є необґрунтованим та
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 р.. та
прийняти нову, якою вмовити в
задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 29.08.2013 відповідачем
подано до Полтавського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
відповідно до якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу на підприємстві в
цей період становила 18 осіб.

В порушення приписів вказаних норм
відповідачем не розраховано норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, який при середньообліковій
кількості штатних працівників повинен
становити - 1 робоче місце.

Судовим розглядом встановлено, що звіт
про наявність вільних робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, за формою №3-ПН у 2012 році
подавався відповідачем до
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості лише у серпні, вересні,
листопаді 2012 року, проте без заповнення
графи 15; в інші періоди вказаний звіт не
подавався, що також підтверджується
листом Кременчуцького міськрайонного
центру зайнятості № 4984 від 04.10.2013 (а.с.
25-28).

При дослідженні змісту даних звітів
про наявність вакансій за формою №3-ПН
судом встановлено, що графи 15
відповідачем не заповнювалися (а.с.26-28).
Доказів самостійного пошуку інвалідів
для працевлаштування на виконання
нормативу, встановленого Законом,
відповідачем не надано.

Таким чином, за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте ним, відповідач
до 16.04.2013 (термін сплати встановлено
частиною 4 статті 20 вищевказаного
Закону - до 15 квітня року, наступним за
роком, у якому відбулося порушення
нормативу) повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у розмірі 12911,11 грн.

В добровільному порядку
адміністративно-господарські санкції
відповідачем не сплачені.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з несплатою відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
до встановленої законом дати
позивачем правомірно нараховано пеню у
розмірі 402,48 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від
21.03.1991 № 875 (далі -Закон № 875) в редакції,
що діяла на час виникнення
правовідносин, для підприємств,
установ, організацій, в тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4 % середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб -у кількості одного
робочого місця.

Частиною 2 статті 19 вищезазначеного
Закону регламентовано, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, установи,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї ж
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Частиною 3 статті 18 Закону № 875
передбачено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Посилання представника на подання до
Кремечуцького міськрайонного центру
зайнятості звітів про наявність
вільних робочих місць як на доказ
вжиття усіх заходів, спрямованих на
запобігання порушення прав інвалідів
на працевлаштування суд вважає
безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 3 Інструкції
щодо заповнення форми звітності N 3-ПН
"Звіт про наявність вакансій",
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 № 420, у графі 15 наводяться
дані про можливість працевлаштування
на вільне робоче місце (вакантну
посаду) особи, що належить до окремої
категорії громадян, які потребують
соціального захисту і не здатні на
рівних умовах конкурувати на ринку
праці, у рахунок річної броні,
установленої місцевими державними
адміністраціями, виконавчими органами
відповідних рад за поданням центрів
зайнятості, відповідно до статті 5
Закону України "Про зайнятість
населення", із змінами та доповненнями,
а також інвалідів, пенсіонерів,
студентів та інших.

Частиною 1 статті 20 Закону України № 875
визначено, що підприємства, установи,
організації, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж встановлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього закону
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно -
господарські санкції, сума яких
визначається в розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі ,
організації за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону
України № 875 порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи із 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої за повну суму
недоїмки за весь її строк.

У зв'язку з несплатою відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
до встановленої законом дати
позивачем правомірно нараховано пеню у
розмірі 402,48 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги щодо стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12911,11 грн та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 402,48 грн є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Студентське Харчування"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013р. по
справі № 816/5664/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено 20.01.2014
року