Справа № 812/10303/13-а
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10303/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Северіної А.С.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1759,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2013 року УПФУ в
Слов'яносербському районі Луганської
області звернулося до Луганського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1759,80 грн., в обґрунтування якого
зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
перебуває на обліку в УПФУ в
Слов'яносербському районі Луганської
області, як платник страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

За період з січня по грудень 2010 року
борг по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідача складав 1825,80
грн. В рахунок погашення вказаної
заборгованості відповідачем було
сплачено 66,00 грн. Відтак непогашеною
залишається заборгованість по
страховим внескам у сумі 1759,80 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлялася вимога про сплату боргу
від 05.11.2013 № Ф-7-13 на загальну суму 1759,80
грн. Відповідач вимогу в встановленому
законом порядку не оскаржив,
заборгованість у добровільному
порядку не сплатив. Позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
у сумі 1759,80 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, надав суду
клопотання, в якому адміністративний
позов підтримав у повному обсязі та
просив розглянути справу без його
участі.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував, пояснив, що звіт, на
підставі якого визначено сума
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, до УПФУ
в Слов'яносербському районі Луганської
області ним не подавався. Крім того, він
не знав, що повинен сплачувати страхові
внески.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, дійшов наступного.

Судом установлено, що відповідач -
ОСОБА_1, зареєстрований в якості
фізичної особи-підприємця та є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (арк. справи 11).

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідно до
перехідних положень якого стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» спеціальним
законом, який визначав принципи, засади
і механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом №400/97-ВР, а
також регулював порядок формування
накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, був Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі
за текстом -Закон № 1058).

Відповідно до частини першої статті 58
Закону № 1058 пенсійний фонд є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Частиною першою статті 1 Закону № 1058
визначено, що мінімальний страховий
внесок - сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених
законом на день отримання заробітної
плати (доходу).

Відповідно до частини третьої статті 11
Закону № 1058 загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону № 1058
страхувальниками є - фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру та згідно пунктом шостим
частини другої статті 17 вище
зазначеного Закону страхувальник
зобов'язаний - нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Згідно з частиною першою статті 15
Закону № 1058 платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12
цього Закону.

Частиною першою статті 19 Закону № 1058
встановлено, що страхові внески до
солідарної системи нараховуються: для
осіб, зазначених у пункті п'ятому
статті 14 цього Закону, - на суми доходу
(прибутку), отриманого від відповідної
діяльності, що підлягає оподаткуванню
податком на доходи фізичних осіб.

Пунктом шостим статті 20 Закону № 1058
передбачено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду незалежно від
виплати заробітної плати (доходу), на
суми яких нараховуються страхові
внески. Для страхувальників, що мають
найманих працівників, базовим звітним
періодом є календарний місяць. Згідно
частини дванадцятої статті 20
вищезазначеного Закону страхові
внески підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Згідно пунктом другим частини восьмої
Прикінцевих положень Закону № 1058
суб'єкти підприємницької діяльності,
які знаходяться на загальній системі
оподаткування сплачують страхові
внески, що перераховуються до
солідарної системи на умовах і в
порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених для платників
збору (юридичних і фізичних осіб)
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», але не менше
мінімального страхового внеску.

Відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2004 за № 64/8663,
затвердженої Постановою Правління
Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 №
21-1 платниками страхових внесків є
страхувальники, зокрема згідно з
пунктом 2.1.3. фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок).

Таким чином, відповідач є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та у відповідності з
вимогами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» повинен нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Відповідно до підпункту 5.3.2. пункту 5.3
Інструкції страхові внески платники,
визначені підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї
Інструкції (крім тих, які обрали
особливий спосіб оподаткування),
сплачують за себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності (підпункт
2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), якщо
податковими органами провадиться
нарахування авансових сум податку,
протягом року до 15 березня, до 15 травня,
до 15 серпня і до 15 листопада авансові
платежі в розмірі 25 відсотків річної
суми страхового внеску, обчисленої від
суми, визначеної податковими органами
для сплати авансових сум податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Суми страхових внесків, сплачені у
вигляді авансових платежів,
ураховуються платником при
остаточному розрахунку, який
здійснюється ним до 1 квітня року,
наступного за звітним роком, на
підставі даних річної податкової
декларації. Розмір місячного
страхового внеску повинен бути не
менше мінімального розміру страхового
внеску за кожний місяць, розрахованого
шляхом множення розміру мінімальної
заробітної плати за відповідний
місяць, у якому платник мав чистий
дохід, на розмір страхового внеску,
зазначеного в абзаці шостому пункту 4.7
цієї Інструкції.

Згідно з абзацом шостим пункту 4.7
Інструкції розмір мінімального
страхового внеску визначається шляхом
множення мінімального розміру
заробітної плати, установленої законом
на той час, за який здійснюється
розрахунок сум страхових внесків на 32
відсотки за період з 01.01.2004 до 30.03.2005, 32,3
відсотка за період з 31.03.2005 до 31.12.2005; 31,8
відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007
року по 31.12.2010 року включно.

Отже, мінімальний страховий внесок в 2010
році складає 33,2 відсотки від
мінімальної заробітної плати на
поточний місяць.

Статтею 53 Закону України «Про
державний бюджет України на 2010 рік»
встановлено мінімальну заробітну
плату: з 1 січня - 869 грн., з 1 квітня - 884
грн., з 1 липня - 888 грн., 1 жовтня - 907 грн., 1
грудня - 922 грн. Таким чином мінімальний
страховий внесок складає з січня - 288,51
грн., з квітня - 293,49 грн., з липня - 294,82
грн., з жовтня - 301,12 грн., за грудень - 306,10
грн. Ці суми отримані шляхом множення
мінімальної заробітної плати на 33,2
відсотки.

Судом установлено, підтверджується
матеріалами справи, що відповідачем
було подано до УПФУ в
Слов'яносербському районі Луганської
області звіт за 2010 рік, в якому було
визначено суму внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1825,80 грн. (арк.
справи 13). У зв'язку з частковою сплатою
страхових внесків в розмірі 66,00 грн.
сума заборгованості відповідача перед
Пенсійним фондом становить 1759,80 грн., що
підтверджується карткою особового
рахунку (арк. справи 25).

У зв'язку з несплатою суми страхових
внесків позивачем на адресу
відповідача була направлена вимога про
сплату боргу від 05.11.2013 № Ф 7-13 на суму
1759,80 грн. (арк. справи 9).

Вимогу оскаржено не було. Відповідач
мав сплатити заборгованість у 10-денний
термін, однак, борг не сплатив.

Доводи відповідача про те, що звіт до
органу Пенсійного фонду ним не
подавався суд до уваги не бере,
оскільки вони нічим не підтверджені.
Посилання відповідача на те, що він не
знав про свій обов'язок сплачувати
страхові внески, суд також оцінює
критично, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що відповідачем
протягом 2010 року добровільно
сплачувалися страхові внески в розмірі
5,50 грн. щомісяця.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, які слід задовольнити.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1759,80 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Слов'яносербському районі
Луганської області заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1759 грн. 80 коп.
(одна тисяча сімсот п'ятдесят дев'ять
грн. 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі 23
січня 2014 року.

Суддя
І.О. Свергун