Справа № 2а/257/248/13
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2014 р.
Справа № 2а/257/248/13

Час прийняття: 18-15 год

Донецький окружний адміністративний
суд, у складі колегії суддів:

головуючого судді
- Волгіної Н.П.,

суддів
- Дворникова М.С.,

-
Наумової К.Г.,

при секретарі судового засідання
- Алфьорової А.Ю.,

за участю:

позивача
- ОСОБА_2,

представника відповідачів
- Віціни О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ
України, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України в Донецькій області

про визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, ОСОБА_2, 31 серпня 2013 року
звернулась до Київського районного
суду м. Донецька із позовною заявою до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області про:

- визнання неправомірними дії
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області щодо недоплати позивачу
одноразової грошової допомоги, як
пенсіонеру по інвалідності
Міністерства внутрішніх справ України
армії другої групи;

- зобов'язання Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області виплати решту
одноразової грошової допомоги у
розмірі 28 560,00 грн;

- відшкодування заподіяної моральної
шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог у позові зазначено наступне.

22 липня 1985 року ОСОБА_2 прийнято на
працю в Головне управління
Мміністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області.
Відповідно до наказу № 22 СИ-1 від 8
червня 1998 року позивач прийнята на
службу в органи внутрішніх справ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області.

Наказом Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області № 393 о/с від 27
серпня 2008 року ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішніх справ України за п.
22 «а», п. 14 «б», п. 39 «в», п. 71 «г» графи 3
(через хворобу). Цього ж дня позивачем
отримано трудову книжку.

Згідно виписки акта огляду МСЕК від 30
вересня 2008 року серії ДОН-07 № 006013
ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності по причині захворювання,
пов'язаного з проходженням служби в
органах внутрішніх справ. Ступінь
втрати працездатності - 70%.

6 грудня 2012 року позивач звернулась до
начальника Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області Дубовіку В.Б. із
інформаційним запитом про надання
інформації про проведення виплати
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням ІІ групи
інвалідності відповідно до постанови
Кабінету міністрів України від 12
травня 2007 року № 707 «Про затвердження
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції».

12 грудня 2012 року заступником
начальника ВФЗБО Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області Бажановим О.М.
надано відповідь на вищевказаний
інформаційний запит, якою повідомлено
ОСОБА_2, що на день установлення
інвалідності грошове забезпечення
ОСОБА_2 складає: посадовий оклад - 620 грн;
оклад за спеціальним званням - 60 грн;
відсоткова надбавка за вислугу років 25%
- 170 грн. Всього - 850,00 грн. Також
повідомлено, що 8 жовтня 2009 року
затверджено висновок № 1032 про виплату
ОСОБА_2 грошової допомоги у сумі 28 560,00
грн, які 12 жовтня 2009 року перераховано
на особистий рахунок позивача.

Як зазначає позивач, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707 «Про
затвердження Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, податкової
міліції» та ст. 23 Закону України «Про
міліцію» у разі установлення
інвалідності, яка настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення з
служби, чи після закінчення такого
строку внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що сталися у період
проходження служби виплачується
одноразова грошова допомога у розмірі
чотирирічного грошового забезпечення -
інвалідам 2 групи, у відсотках
відповідного розміру грошового
забезпечення згідно із ступенем втрати
працездатності, який визначається
медико-соціальною експертною комісією.
Згідно п. 3 цього Порядку, розмір
грошової допомоги, з якого
здійснюється розрахунок грошової
допомоги, складає: посадовий оклад,
оклад за спеціальним званням,
відсоткова надбавка за вислугу років
та щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків грошового забезпечення.

Як зазначає позивач, у зв'язку з
неврахуванням Головним управлінням
МВС при розрахунку грошової допомоги
щомісячної надбавки в розмірі 100 %
грошового забезпечення, розмір
допомоги по інвалідності склав 28 560,00
грн замість 57 120,00 грн.

Позивач стверджує, що зазнала значної
моральної шкоди, яка виразилась в
емоційних та душевних стражданнях та
хвилюваннях, позбавлені позивача
можливості реалізувати уподобання та
бажання позивача, спричинені порушення
звичайного життєвого укладу.

На підставі зазначеного вище ОСОБА_2
просить суд визнати неправомірними дії
Головного управління МВС України в
Донецькій області щодо недоплати їй
одноразової грошової допомоги, як
пенсіонеру по інвалідності МВС України
другої групи; зобов'язати Головне
управління МВС України в Донецькій
області виплати решти одноразової
грошової допомоги у розмірі 28 560,00 грн;
відшкодувати заподіяну моральну шкоду
у розмірі 20 000,00 грн (а.с. 1-3).

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 4 листопада 2013 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх
справ України, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області направлено до
Донецького окружного
адміністративного суду для розгляду за
підсудністю (а.с. 70).

Ухвалою суду від 28 листопада 2013 року
провадження у справі відкрито та
справу призначено до розгляду у
попередньому судовому засіданні на 12
грудня 2013 року для з'ясування питання
щодо кола відповідачів та уточнення
позовних вимог позивача до кожного з
відповідачів (а.с. 74).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року залучено до участі у
адміністративній справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області,
закінчено підготовче провадження та
справу призначено до судового розгляду
(а.с. 85).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року відмовлено у задоволені
клопотання представника відповідачів
про залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області про
визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії
(а.с.116-117).

У судовому засіданні ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила суд їх задовольнити. Крім того,
надала додаткові обґрунтування
заявлених вимог щодо відшкодування
моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, де
зазначила, що вважає винною особою у
недоотриманні нею грошової допомоги
саме Головне управління МВС України в
Донецькій області (а.с. 120-121).

Представник Міністерства внутрішніх
справ України, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позову, вмотивувавши свої
заперечення наступним.

ОСОБА_2 проходила службу в органах
внутрішніх справ. Наказом Головного
управління МВС України в Донецькій
області від 27 серпня 2008 року № 393 о/с
звільнена у відставку за п. 65 «б» (через
хворобу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

30 вересня 2009 року медико-соціальною
експертною комісією позивачу
встановлено другу групу інвалідності
(захворювання, пов'язане з проходженням
служби в ОВС) та визначено 70% втрати
професійної працездатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України
«Про міліцію» у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова в
розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньої посадою в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707 затверджено
Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції (далі -
Порядок).

Згідно з п. 1 цього Порядку одноразова
грошова допомога виплачується у разі,
зокрема, установлення інвалідності,
яка настала в період проходження
служби в органах внутрішніх справ,
органах Державної податкової служби
або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення із служби чи після
закінчення такого строку внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
сталися: під час виконання службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку
та боротьбі із злочинністю, у розмірі:
чотирирічного грошового забезпечення -
інвалідам II групи, - у відсотках
відповідного розміру грошового
забезпечення згідно із ступенем втрати
працездатності, який визначається
медико-соціальною експертною комісією.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що
розмір грошової допомоги визначається
відповідно до грошового забезпечення
за останньою посадою, яку особа
рядового або начальницького складу
займала на день загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва), установлення інвалідності.
До грошового забезпечення, виходячи з
якого здійснюється розрахунок
грошової допомоги працівнику міліції,
згідно із законодавством включається
посадовий оклад, оклад за спеціальним
званням, відсоткова надбавка за
вислугу років та щомісячна надбавка в
розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років).

Указом Президента України від 18 грудня
2007 року № 1234/2007 «Про внесення змін до
Указу Президента України від 14 квітня
1999 року № 379 та визнання такими, що
втратили чинність, деяких указів
Президента України», який набрав
чинності з 1 січня 2008 року, визнано
такими, що втратили чинність ряд
нормативних актів, у тому числі і Укази
Президента України від 4 жовтня 1996 року
№ 926 «Про умови грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
та оплати праці працівників органів
внутрішніх справ» та від 31 серпня 2001
року № 771 «Про внесення змін до Указу
Президента України від 4 жовтня 1996 року
№ 926», якими особам рядового і
начальницького складу ОВС
установлювались щомісячні надбавки в
розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років).

Таким чином, щомісячна надбавка в
розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років) до складу грошового
забезпечення працівників міліції з 1
січня 2008 року не входила.

ОСОБА_2 21 жовтня 2008 року на ім'я
начальника УФЗБО ГУМВС України в
Донецькій області було подано заяву
про виплату одноразової грошової
допомоги, з необхідним переліком
документів, серед яких додано і довідку
про грошове забезпечення для виплати
допомоги з визначенням розміру
грошового забезпечення та його
складових.

Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області підготовлено висновок про
призначення одноразової грошової
допомоги, який разом з наданими
позивачем документами, зазначеними у п.
5 Порядку, надіслано до Міністерства
внутрішніх справ України для прийняття
рішення про її призначення та виплату.

Згідно висновку ГУ МВС України в
Донецькій області про призначення
одноразової грошової допомоги,
затвердженому МВС України, розмір
одноразової грошової допомоги до
виплати ОСОБА_2 склав 28 560,00 грн, який
визначався із розрахунку: 850,00 грн
(грошове забезпечення: посадовий оклад
- 620,00 грн; оклад за спеціальне звання -
60,00 грн; надбавка за вислугу років 25 % - 170
грн) х 48 (місяців) х 70% (втрата
працездатності).

Відповідно до платіжного доручення від
12 жовтня 2009 року № 4189 виплата ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги в сумі 28
560,00 грн проведена шляхом перерахування
вказаної суми на рахунок позивача,
відкритий в установі банку.

Таким чином, розрахунок та виплата
грошової допомоги ОСОБА_2 була
проведена відповідно до норм чинного
законодавства, регламентуючого дані
правовідносини. Будь-яких підстав для
перерахування суми вказаної допомоги
немає.

Щодо відшкодування моральної шкоди у
розмірі 20 000,00 грн представник
відповідачів зазначила, що відповідно
до постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» спори про відшкодування
заподіяної фізичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються у
випадках, коли право на її
відшкодування передбачено спеціальним
законодавством. Законами України «Про
міліцію», «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» та
іншими відшкодування моральної шкоди
не передбачено.

Крім цього, виходячи з правомірності
дій відповідачів при розрахунку,
складанні, затвердженні висновку щодо
розміру грошового забезпечення,
виплати грошової допомоги, - вимоги
ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди
є безпідставними та недоведеними,
оскільки позивач не надала суду
жодного доказу виникнення у неї цієї
шкоди.

На підставі вищевикладеного,
представник відповідачів просить суд
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі (а.с 90-99).

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Головне
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області
повідомлено судом належним чином.
Причини неявки представника третьої
особи суду не повідомлені.

Заслухавши позивача та представника
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, дослідивши та проаналізувавши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходила службу в
органах внутрішніх справ з 8 червня 1998
року по 1 вересня 2008 року, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 12, 13).

Як встановлено у судовому засіданні,
наказом Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області № 393 о/с від 27
серпня 2008 року ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішніх справ України за п.
22»а», п. 14 «б», п. 39 «в», п. 71 «г» графи 3
(через хворобу). Цього ж дня позивачем
отримано трудову книжку.

Довідкою про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
застрахованого № 008531 від 30 вересня 2008
року, ОСОБА_2 встановлено ступінь
втрати професійної працездатності у
розмірі 70 відсотків (а.с. 9).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від
30 вересня 2008 року серії 10 ААА № 162677
ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності по причині захворювання,
пов'язаного з проходженням служби в
органах внутрішніх справ (а.с. 10).

Відповідно до пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 8 жовтня 2010 року є
пенсіонером по інвалідності (ІІ група
інвалід армії) (а.с. 9а).

21 жовтня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до
начальника управління фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку України в Донецькій області
Овсієнку В.В. із заявою про проведення
виплати одноразової грошової допомоги
у зв'язку з втратою працездатності у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ та визнанням її
інвалідом ІІ групи та надано пакет
документів, разом із довідкою про
грошове забезпечення (а.с. 38, 109).

Відповідно до довідки на день
установлення інвалідності грошове
забезпечення ОСОБА_2 складає 850,00 грн
(а.с. 39, 111).

Відповідно до висновку УФЗБО ГУ МВС
України в Донецькій області № 14/1032 від 8
жовтня 2009 року «Про призначення
одноразової грошової допомоги
пенсіонеру міліції в разі поранення
або встановлення інвалідності згідно
із Законом України від 20 грудня 1990 року
№ 565-ХІІ «Про міліцію», затвердженому у
грудні 2008 року заступником директора
ДФЗБО МВС України, ОСОБА_2 відповідно до
п. 1.2 Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги в разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707, має право на
отримання одноразової грошової
допомоги у зв'язку із подією, що сталася
у період проходження служби у розмірі 28
560,00 грн (а.с. 7, 110).

Відповідно до ощадної книжки ОСОБА_2 14
жовтня 2009 року кошти у розмірі 28 531,44 грн
поступили на особистий рахунок
позивача (а.с. 8). Зазначене не
заперечується позивачем по справі.

6 грудня 2012 року позивач звернулась до
начальника Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області Дубовіка В.Б. із
інформаційним запитом про надання
інформації про проведення виплати
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням ІІ групи
інвалідності відповідно до постанови
Кабінету міністрів України від 12
травня 2007 року № 707 «Про затвердження
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції» (а.с. 4).

12 грудня 2012 року заступником
начальника управління фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області Бажановим О.М.
надано відповідь, в якій повідомлено
про правомірність виплати одноразової
грошової допомоги у розмірі 28 560,00 грн,
виходячи з розміру грошового
забезпечення: посадовий оклад - 620 грн;
оклад за спеціальним званням - 60 грн;
відсоткова надбавка за вислугу років 25%
- 170 грн. Всього - 850,00 грн. Разом із
відповіддю ОСОБА_2 направлено копію
висновку про призначення їй
одноразової грошової допомоги (а.с. 5-6,
36-37).

Не погодившись із розміром виплаченої
одноразової грошової допомоги позивач
звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, до яких також належить й суд,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року № 565-XII, постановою
Кабінету Міністрів України від 12
травня 2007 року № 707 «Про затвердження
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції» (далі -
Порядок № 707), постановою Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - Постанова 1294).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України
«Про міліцію» у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання приписів ч. 6 ст. 23 Закону
України "Про міліцію" постановою
Кабінету Міністрів України від 12
травня 2007 року затверджений Порядок та
умови виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції (далі - Порядок № 707),
яким, зокрема, визначений вичерпний
перелік подій, при настанні яких
застосовуються норми цього Порядку,
встановлено критерії визначення
розміру відшкодування особам рядового
та начальницького складу органів
внутрішніх справ, у разі встановлення
інвалідності, що настала у період
проходження служби. Залежно від групи
інвалідності працівнику міліції
виплачується одноразова грошова
допомога в межах граничної суми,
встановленої цією нормою закону.

Так, пп. 2 п. 1 Порядку встановлено, що
одноразова грошова допомога
виплачується у разі установлення
інвалідності, яка настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення із
служби чи після закінчення такого
строку внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що сталися, зокрема,
під час виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, у розмірі:
п'ятирічного грошового забезпечення -
інвалідам 1 групи; чотирирічного
грошового забезпечення - інвалідам II
групи; трирічного грошового
забезпечення - Інвалідам III групи.

Розмір грошової допомоги визначається
відповідно до грошового забезпечення
за останньою посадою, яку особа
рядового або начальницького складу
займала на день загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва), установлення інвалідності.
До грошового забезпечення, з якого
здійснюється розрахунок грошової
допомоги, включається посадовий оклад,
оклад за спеціальним званням,
відсоткова надбавка за вислугу років
та щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків грошового забезпечення
(окладів грошового забезпечення та
надбавки за вислугу років) згідно із
законодавством (п. 3 Порядку).

На момент прийняття Порядку № 707
порядок нарахування та виплати
грошового забезпечення осіб рядового
та начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснювався згідно з
Указом Президента України від 4 жовтня
1996 року № 926 "Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ".

Так, відповідно до вищезазначеного
Указу Президента України грошове
забезпечення працівників міліції, з
якого розраховувалася одноразова
грошова допомога, складалося з:
посадового окладу (розміри затверджені
п. 1 Указу Президента України від 4
жовтня 1996 року № 926); окладу за
спеціальним званням (розміри
затверджені п. 1 Указу Президента
України від 4 жовтня 1996 року № 926);
надбавки за вислугу років (розміри
затверджені п. 2 Указу Президента
України від 4 жовтня 1996 року № 926);
стовідсоткової надбавки (передбачена
п. 2-1 Указу Президента України від 4
жовтня 1996 року № 926, даний пункт
доповнено Указом Президента України
від 31 серпня 2001 року № 771/2001).

З 1 січня 2008 року згідно з п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 7
листопада 2007 року № 1294 була
запроваджена інша структура та умови
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу, згідно з яким
грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

На виконання п. 13 даної постанови
Указом Президента України від 18 грудня
2007 року № 1234/2007 були визнані такими, що
втратили чинність Укази Президента
України від 4 жовтня 1996 року № 926 та від
31 серпня 2001 року № 771.

Фактично Указ Президента України №
1234/2007, скасувавши раніше встановлену п.
2-1 Указу Президента України від 4 жовтня
1996 року № 926/96 щомісячну надбавку в
розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років), що входила до грошового
забезпечення, з якого нараховувалася
одноразова грошова допомога,
запровадив іншу структуру та умови
грошового забезпечення осіб рядового
та начальницького складу, згідно з яким
грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу складається з:
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Таким чином, на момент встановлення
позивачу інвалідності стовідсоткова
надбавка в розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ не
виплачувалась.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши наведені вище
нормативно-правові приписи, врахувавши
встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку про доведеність
відповідачами правомірності своїх дій,
пов'язаних з нарахування та виплатою
ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги
при звільненні останньої 27 серпня 2008
року з органів внутрішніх справ
України за п. 22 «а», п. 14 «б», п. 39 «в», п. 71
«г» графи 3 (через хворобу).

Зазначена позиція суду узгоджується з
висновками Вищого адміністративного
суду України, викладеними в ухвалі від 9
листопада 2011 року по справі № К/9991/9796/11
за позовом ОСОБА_8 до Міністерства
внутрішніх справ України про стягнення
коштів.

Враховуючи наведене вище, позовні
вимоги позивача про визнання
неправомірними дії Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області щодо
недоплати позивачу одноразової
грошової допомоги, як пенсіонеру по
інвалідності Міністерства внутрішніх
справ України армії другої групи;
зобов'язання Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області виплати решту
одноразової грошової допомоги у
розмірі 28 560,00 грн - задоволенню не
підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача
про відшкодування їй моральної шкоди у
розмірі 20 000,00 грн є похідними від
позовних вимог про визнання
неправомірними дій ГУ МВС України в
Донецькій області та зобов'язання ГУ
МВС України в Донецькій області
сплатити одноразову грошову допомогу,
суд вважає за необхідне відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог і в
цій частині адміністративного позову.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94,
ст. 122-154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх
справ України, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області про
визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди - відмовити у
повному обсязі.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 8
січня 2014 року в присутності позивача та
представника відповідачів.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 13
січня 2014 року.

Головуючий суддя
Волгіна Н.П.

Судді Дворников М.С. Наумова
К.Г.