Справа № 2а-13491/11/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.
№
9104/71752/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Ніколіна В.В., Качмара В.Я

за участі секретаря судових засідань:
Волошин М.М.

представника відповідача
Чумака С.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Фірми «Нафтогазбуд» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.02.2012 року
у справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області до
Публічного акціонерного товариства
«Фірми «Нафтогазбуд» про стягнення
заборгованості,-

встановив:

28 листопада 2011 року позивач - УПФУ в
Ужгородському районі Закарпатської
області звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд»
в якому просив стягнути з відповідача
на користь позивача 16716,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що згідно Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства повинні
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій. Згідно з отриманими
відповідачем розрахунками за період з
травня по жовтень 2011 року до
відшкодування підлягають витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій в
сумі 16716,53 гривень. Оскільки
відповідачем у встановлені законом
строки дані витрати не відшкодовані,
позивач просив стягнути їх у судовому
порядку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.02.2012 року
адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» на
користь УПФУ в Ужгородському районі
Закарпатської області заборгованість
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 16716,53
грн.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що оскаржена постанова
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що
при розгляді справи судом першої
інстанції не з'ясовано фактичну суму
заборгованості, справу розглянуто без
акта звірки між позивачем та
відповідачем.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просить її задовольнити.

Позивач прибуття у судове засідання
свого представника не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, а тому у
відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України
його неприбуття не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених особам
відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
покриваються підприємствами та
організаціями, а тому відповідач
повинен відшкодовувати такі витрати.
Позивачем направлялися відповідачу
розрахунки сум фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
травень-жовтень 2011 року на загальну
суму 16716,53 грн, однак відповідач ці
витрати не відшкодував, а тому
відповідна сума заборгованості
підлягає стягненню на підставі рішення
суду.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(далі - Закон - N 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками № 1
та № 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року N
1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
зокрема в п.п. «а», «б»-«з» частини
першої цієї статті.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР, відповідно до пунктів 1 та 2
статті 1 якого відповідач є платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. N 21-1 (далі - Інструкція № 21-1),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції № 21-1 розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно у повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствами до 20-го січня поточного
року протягом десяти днів з
новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (п. 6.8
Інструкції).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у відповідача
обов'язку відшкодувати управлінню ПФУ
витрати на виплату та доставку пенсій,
які згідно з розрахунком, складеним
останнім відповідно до Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою ПФУ від 19 грудня 2003 року №
21-1, призначені працівникам відповідача
відповідно до пунктів «б»-«з» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Судом встановлено, що пільгові пенсії
були встановлені гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які працювали в БУ № 21 ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» і проведено їх виплату в
сумі 16716,53 грн, відповідно до п. «а»,
«б»-«з» Закону України «По пенсійне
забезпечення», протягом травня-серпня
2011 року.

УПФУ в Ужгородському районі
Закарпатської області відповідачу
були надіслані розрахунки фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», згідно
яких за травень-жовтень ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» мало відшкодувати
витрати на загальну суму 16716,53 грн.

Проте, відповідачем вказана
заборгованість не була сплачена, та її
сума не оскаржувалась.

Оскільки доказів сплати цієї
заборгованості в процесі судового
розгляду відповідачем не надано, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що вказана сума коштів
підлягає стягненню з відповідача на
підставі рішення суду.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги послання апелянта на те, що суд
першої інстанції не встановив фактичну
суму заборгованості, оскільки така
підтверджується матеріалами справи та
відповідачем не спростована.

Крім того, відповідачем (апелянтом)
протягом усього апеляційного розгляду
не надано доказів наявності
розбіжностей щодо суми заборгованості,
що є предметом стягнення у даній
справі, а також доказів оскарження
розрахунків на підставі яких така
заборгованість виникла.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фірми
«Нафтогазбуд» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
06.02.2012 року у справі № 2а-13491/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
її складення у повному обсязі може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.В. Ніколін

В.Я. Качмар

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 22.01.2014 року.