Справа № 812/9338/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/9338/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.,

суддів
Шальєвої В.А., Компанієць І.Д.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9338/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду із
позовом до Міністерства внутрішніх
справ України про визнання
бездіяльності щодо ненадання
відповіді на запит від 17.10.2013р.
протиправною та зобов'язання надати
відповідь.

В обґрунтування позову зазначено, що
позивачем 17.10.2013р. до МВС України було
надіслано запит про надання публічної
інформації.

Позивач вважав протиправною
бездіяльність відповідача, оскільки,
згідно Закону України «Про доступ до
публічної інформації», розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.
Якщо запит стосується надання великого
обсягу інформації або потребує пошуку
такої інформації серед значної
кількості даних, розпорядник
інформації може продовжити строк
розгляду запиту до 20 робочих днів.

Скарга позивача від 17.10.2013 містить
вимоги про надання публічної
інформації, оформлена відповідно до
вимог Закону України «Про доступ до
публічної інформації». Листом УДАІ
УМВС України в Луганській області від
18.11.2013р. позивачу було відмовлено в
наданні інформації.

На думку позивача, відповідач
повинен був повідомити його про
спрямування його скарги до УДАІ УМВС
України в Луганській області, що ним не
було зроблено.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 у повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна
скарга, в якій він просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт стверджує, що його скарга від
17.10.2013р. є запитом про надання публічної
інформації та оформлена відповідно до
Закону України «Про доступ до
публічної інформації». Суд першої
інстанції не в повній мірі з'ясував
обставини справи та не надав належної
оцінки доводам позивача.

Позивач та його представник у
судове засідання не з'явилися, надали
клопотання про розгляд апеляції у їх
відсутність, представник відповідача
до судового засідання не з'явився з
невідомих суду причин, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що дає суду право розглянути
справу у відсутність сторін в порядку
письмового провадження на підставі
ст.187 ч.1 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 17.10.2013р. на
адресу відповідача МВС України було
направлено скаргу від 17.10.2013р., якою
позивач просив: притягти до
дисциплінарної відповідальності
співробітників, що допустили порушення
закону; надати повну та вичерпну
інформацію по суті запиту від 06.08.2013р.;
пояснити, чи видавались органами МВС
України будь-які накази (розпорядження)
щодо обмеження пересування, зупинок,
паркування автомобільного транспорту
у проміжок часу з 16 до 17 годин 26.06.2013р.
безпосередньо біля перехрестя вул.
Оборонна та вул. Херсонська у м.
Луганську, якщо такий індивідуальний
нормативний акт видавався, просив
надати йому відповідну копію такого
документу. До скарги було надано копії
документів на 2-х аркушах (а.с.5).

Зазначена скарга була отримана
відповідачем 21.10.2013р. року та
зареєстрована за №0-16361, про що свідчить
відбиток штемпелю вхідної
кореспонденції (а.с.27).

На зазначену скаргу позивачу від
17.10.2013р. були надані відповіді за
№№11/2-0-577, 11/2-0-557/1, у яких зазначено, що
скаргу розглянуто управлінням ДАІ
ГУМВС України в Луганській області
(а.с.34).

Вказану відповідь було
спрямовано на адресу скаржника
заказаною кореспонденцією, що
підтверджується реєстром від 19.11.2013
року (а.с.43).

Позивач не заперечував отримання
відповіді на скаргу від 17.10.2013.

Спірне питання у даній справі
полягає у тому, що позивач вважає, що
відповідачем МВС України не було
надано відповіді на його запит від
17.10.2013 року.

Відповідно до Закону України «Про
доступ до публічної інформації» від
13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI),
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI,
доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію.

Згідно ст. 20 Закону №2939-VI,
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію
стосується інформації, необхідної для
захисту життя чи свободи особи, щодо
стану довкілля, якості харчових
продуктів і предметів побуту, аварій,
катастроф, небезпечних природних явищ
та інших надзвичайних подій, що сталися
або можуть статись і загрожують
безпеці громадян, відповідь має бути
надана не пізніше 48 годин з дня
отримання запиту.

Оформлення запитів на інформацію
врегульовано статтею 19 зазначеного
Закону в якій,зокрема, зазначено:

1. Запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.

2. Запитувач має право звернутися
до розпорядника інформації із запитом
на інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

3. Запит на інформацію може бути
індивідуальним або колективним. Запити
можуть подаватися в усній, письмовій чи
іншій формі (поштою, факсом, телефоном,
електронною поштою) на вибір
запитувача.

4. Письмовий запит подається в
довільній формі.

5. Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача,
поштову адресу або адресу електронної
пошти, а також номер засобу зв'язку,
якщо такий є;

2) загальний опис інформації або
вид, назву, реквізити чи зміст
документа, щодо якого зроблено запит,
якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання
запиту в письмовій формі.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
від 13.01.2011 №2939-VI, метою цього Закону є
забезпечення прозорості та
відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на
відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача МВС України щодо ненадання
йому відповіді на його запит від 17.10.2013
року про надання публічної інформації,
але із запитом він до МВС України не
звертався.

Відповідачу позивачем 17.10.2013 була
спрямована скарга, в який він скаржився
на бездіяльність УДАІ ГУ МВСУ в
Луганській області щодо ненадання
відповіді на його запит про надання
публічної інформації від 06.08.2013 року та
просив притягнути до відповідальності
винних осіб, надати повну інформацію на
запит від 06.08.2013р. та пояснити, чи
видавався певний індивідуальний акт.

З системного аналізу положень
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» та
правовідносин, які є предметом
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що скарга, яка додана до
адміністративного позову і ненадання
відповіді на яку позивач вважає
протиправною, не підпадає під дію
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», а тому її
розгляд повинен здійснюватись у
відповідності із тим законом, який
регулює правовідносини суб'єктів при
розгляді скарг.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про
звернення громадян" від 02 жовтня 1996
року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР),
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону №393/96-ВР,
під зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

З аналізу зазначених вище норм
закону вбачається, що позивач
звернувся до МВС України саме із
скаргою, а не запитом на інформацію,
тобто, не у спосіб, передбачений
Законом України «Про доступ до
публічної інформації». Скарга від
17.10.2013р. повинна розглядатися
відповідачем за вимогами та в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян».

Статтею 20 Закону №393/96-ВР
передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону
№393/96-ВР, звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Частиною 2 статті 19 Закону №393/96-ВР
встановлено, що у разі необхідності та
за наявності можливостей розгляд
звернень громадян покладається на
посадову особу чи підрозділ службового
апарату, спеціально уповноважені
здійснювати цю роботу, в межах
бюджетних асигнувань. Це положення не
скасовує вимоги абзацу дев'ятого
частини першої цієї статті.

Згідно ст. 13 Закону №393/96-ВР,
діловодство щодо звернень громадян
ведеться в порядку, який
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 3.1 Положення про порядок
роботи зі зверненнями громадян і
організації їх особистого прийому в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого Наказом МВС
України 10.10.2004р. №1177, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26 жовтня
2004 року за №1361/9960 (далі - Положення),
діловодство, пов'язане зі зверненнями
громадян, ведеться окремо від інших
видів діловодства і покладається на
відділ розгляду звернень і прийому
громадян Департаменту документального
забезпечення та режиму Міністерства
внутрішніх справ України (у частині
приймання, попереднього розгляду і
реєстрації звернень громадян) та на
спеціально призначених для цього
посадових осіб у структурних
підрозділах центрального апарату
Міністерства внутрішніх справ України
(у частині формування та зберігання
справ за зверненнями громадян), а в
органах внутрішніх справ - на одного з
працівників підрозділу
документального забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону
№393/96-ВР, скарга на дії чи рішення
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі.

Питання забезпечення дорожнього
руху в Україні відноситься до
компетенції Державної автомобільної
інспекції України. У зв'язку з цим
скарга від 17.10.2013р. була направлена
відповідачем до Департаменту
Державної автомобільної інспекції
України, який є структурним
підрозділом апарату МВС України. В свою
чергу Департамент ДАІ України направив
зазначену скаргу для виконання до УДАІ
ГУМВС України у Луганській області за
підлеглістю (а.с.28).

Статтею 13 Дисциплінарного
статуту ОВС України, начальники ГУМВС
України мають право в межах
компетенції, наданої їм міністром
внутрішніх справ України, притягнути
до дисциплінарної відповідальності
працівників УДАІ ГУМВС України.

Начальником ГУМВС України в
Луганській області, відповідно до абз. 5
п. 2.1 Положення, було накладено
резолюцію, згідно якої начальнику
ГУМВС України в Луганській області
було доручено розгляд, реагування у
відповідності до вимог чинного
законодавства та інформування по суті
порушених питань (а.с.29).

Відповідно до п. п. 2 п. 9 розділу
«Заступник Міністра внутрішніх справ
України», розподіл обов'язків між
першим заступником міністра та
заступника міністра - керівника
апарату, заступника Міністра
внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
29.03.2013р. №320, заступник МВС України у
межах своїх повноважень дає
обов'язкові для виконання працівникам
і службовцям апарату МВС України та
органів внутрішніх справ доручення.

Пунктом 40 Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 листопада 2011 року №1242, резолюція -
це зроблений посадовою особою напис на
документі, який містить стислий зміст
прийнятого нею рішення щодо виконання
документа.

Резолюція складається з таких
елементів: прізвище, ініціали (ініціал
імені) виконавця (виконавців) у
давальному відмінку, зміст доручення,
строк виконання, особистий підпис
керівника, дата.

З огляду на викладене вбачається,
що заступник міністра внутрішніх справ
України дав доручення начальнику ГУМВС
України в Луганській області та
начальнику Департаменту ДАІ МВС
України розглянути скаргу позивача від
17.10.2013р.

За результатами розгляду
зазначеної вище скарги УДАІ ГУМВС
України в межах строку, передбаченого
ст. 20 Закону України «Про звернення
громадян», листом від 18.11.2013р. №11/2-0-577
позивачу надало відповідь по суті
порушених у скарзі питань (а.с.34).

Крім того, згідно висновку
службового розслідування за
результатами розгляду скарги ОСОБА_2
від 17.10.2013р., позивачу була надана
відповідь, згідно якої встановлено, що
на інформаційний запит від 06.08.2013р.
відповідь УДАІ УМВС України в
Луганській області була надано у
строки, визначені законом, відмову у
наданні іншої запитуваної інформації
визнано правомірною (а.с.30-33).

З урахуванням вищевикладеного,
суд першої інстанції правомірно
вважав, що відповідачем не було
допущено протиправну бездіяльність
або дію при наданні відповіді на скаргу
ОСОБА_2 від 17.10.2013р., оскільки МВС
України діяло на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та Законом
України «Про звернення громадян».

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги позивача про те, що його скарга
від 17.10.2013р. містить в собі і запит про
надання публічної інформації від 06.08.2013
року, відповідь на яку очікував позивач
у 5-денний термін відповідно до Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Як вбачається із матеріалів
справи, запит від 06.08.2012 року
адресований не відповідачу МВС
України, а УДАІ УМВС України в
Луганській області (а.с.21).

Спір стосовно надання чи
ненадання відповіді на запит від
06.08.2013р. вже був предметом судового
розгляду: позивачем було оскаржено
бездіяльність УДАІ УМВС України в
Луганській області щодо ненадання
відповіді на запит від 06.08.2013р.
Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013р. по
справі №812/7491/13-а (а.с.35-39), яка залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2013р. та набрала законної сили
(а.с.40-42). в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9338/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року по адміністративній справі
№812/9338/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів:
Бишов М.В.

Шальєва В.А.

Компанієць І.Д.