Справа № 2а-8249/11
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/800/33723/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
24 жовтня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року у справі №2а-8249/11 за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Дубровицькому районі Рівненської
області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області, в якому просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача, зобов'язати управління
Пенсійного Фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області нарахувати та виплатити йому,
відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ, за період з
22.05.2008 року по 22.07.2011 року доплату до
його пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком та
сплачувати зазначені виплати довічно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3-ї
категорії. Територія на якій проживає
позивач є територією радіоактивного
забруднення, таким чином він має право
на щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, а також підвищення
до пенсії у розмірі двох мінімальних
зарплат відповідно до статей 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Дубровицького районного суду
Рівненської області від 16 листопада 2011
року вимоги позивача за період з 22.05.2008
року по 26.04.2011 року залишені без
розгляду, та відкрите провадження з
27.04.2011 року.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 24 жовтня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року, позовні вимоги задоволені
частково. Визнана протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду в Дубровицькому районі
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
невиплачене підвищення до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат за
період з 14 липня 2011 року по 22 липня 2011
року включно та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком за період з
27 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно з урахуванням фактично
виплачених сум протягом вказаного
часу. У решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач з 14 липня 2011
року є непрацюючим пенсіонером,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі та проживає на
території радіоактивного забруднення -
у зоні гарантованого добровільного
відселення, а саме в АДРЕСА_1. Зазначені
обставини підтверджуються довідкою
№1345 від 05.10.2011 року, довідкою №1346 від
05.10.2011 року. Згідно посвідчення серія
НОМЕР_1, виданого 26.08.1993 року позивач
віднесений до осіб 3 категорії, що
потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС і
має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи частково позовні вимоги
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що ОСОБА_1 є
непрацюючим пенсіонером та перебуває
на обліку у відповідача, віднесений до 3
категорії осіб, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи та проживає
в зоні гарантованого добровільного
відселення, відповідно має право на
отримання виплати щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, а також підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних зарплат на
підставі та у розмірі відповідно до
ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" -
пенсіонерам, які проживають на
територіях гарантованого
добровільного відселення, проводиться
доплата до пенсії, яка становить - дві
мінімальних заробітних плати.

Згідно до ст.51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" - особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Разом із тим, суми з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом № 796-XII
визначалися згідно постанов Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та №530 від 28.05.2008 р. "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян". Зазначеними
постановами, всупереч вимогам Закону №
796-ХІІ, який встановлює розмір доплати
як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати або
пенсії, визначеної Законом на час
здійснення виплати, установлено
конкретні розміри доплат в твердій
грошовій сумі та у розмірах до
прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з вищезазначеними
Постановами Кабінету Міністрів
України, відповідач неправомірно
виплачував додаткову пенсію та доплату
до пенсії в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.19 Конституції України
суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах наданих повноважень та у спосіб,
що передбачений Конституцією України
та іншими Законами України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що при
визначенні розміру додаткової пенсії
та підвищення до пенсії підлягають
застосуванню ст.ст.39,51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
Постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Виходячи з викладеного, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли до
вірного висновку про обґрунтованість
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача провести перерахунок
доплати до пенсії, а також додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
згідно ст.39,51 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 14.07.2011 р. по
22.07.2011 року.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області відхилити.

Постанову Дубровицького районного
суду Рівненської області від 24 жовтня
2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: