Справа № 750/6775/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради,
третя особа: Комунальне підприємство
«Паркування та ринок» Чернігівської
міської ради про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року, позивач звернулася до
Деснянського районного суду
м.Чернігова з позовом до Чернігівської
міської ради, третя особа: Комунальне
підприємство «Паркування та ринок»
Чернігівської міської ради про
скасування рішення. Свої позовні
вимоги мотивувала тим, що за вказаною
вище адресою знаходиться автостоянка,
власником якої вона є, на момент
оформлення права власності на нерухоме
майно позивач користувалася земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 на підставі
договору оренди земельної ділянки №2394
від 16.11.2009 року, і хоча термін дії
договору оренди закінчився, вона
своєчасно сплачувала орендну плату.
Вважає, що дії відповідача по прийняттю
оскаржуваного рішення про надання КП
«Паркування та ринок» дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 є незаконними та такими, що
порушують її права. Просила суд
скасувати рішення Чернігівської
міської ради шостого скликання від
07.06.2013 року «Про надання дозволів на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
надання дозволів на розроблення
технічних документацій із землеустрою
фізичним та юридичним особам в межах
м.Чернігова» в частині п.1.41 про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення при умові
розроблення та затвердження в
установленому порядку землевпорядної
документації протягом року
комунальному підприємству «Паркування
та ринок» Чернігівської міської ради
земельної ділянки площею 0,1190 га по
вул.Незалежності, 62 для розміщення
автостоянки з подальшим наданням
ділянки в постійне користування.

Постановою Деснянського районного
суду м.Чернігова від 21 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.
4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що оскаржуваним
рішенням Чернігівської міської ради
порушено її законні права та інтереси.

Проте, Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, п.1.41
рішенням Чернігівської міської ради
шостого скликання від 07.06.2013 року «Про
надання дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та надання дозволів
на розроблення технічних документацій
із землеустрою фізичним та юридичним
особам в межах м.Чернігова» надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення при умові
розроблення та затвердження в
установленому порядку землевпорядної
документації протягом року
комунальному підприємству «Паркування
та ринок» Чернігівської міської ради
земельної ділянки площею 0,1190 га по
вул.Незалежності, 62 для розміщення
автостоянки з подальшим наданням
ділянки в постійне користування.

Між ОСОБА_2 та Чернігівською міською
радою 16.11.2009 року було укладено договір
оренди земельної ділянки площею 0,1263 га
по АДРЕСА_1 для експлуатації платної
автомобільної стоянки. Пунктом 6.
договору сторони передбачили, що
договір укладено до 29.10.2011 року. Після
закінчення строку дії договору орендар
має переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 календарних
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір подовжити його дію.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно САЕ №324182
від 29 червня 2011 року позивач є
власником нежитлової будівлі: будинок
охорони площею 15,8 кв.м та автомобільна
стоянка площею 1263,5 кв.м. по АДРЕСА_1
Реєстрація права власності за
позивачем на вищевказане нерухоме
майно підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав СБВ №136843 від
05 липня 2011 року.

Згідно ч.1 ст.20 Земельного кодексу
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Частиною 2 ст. 120 цього Кодексу
передбачено, якщо жилий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

У ст. 377 Цивільного кодексу України
також вказано, що до особи, яка набула
право власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності, користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщенні, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

На момент оформлення права власності
на нерухоме майно я користувалась
земельною ділянкою по вул.АДРЕСА_1 на
підставі договору оренди земельної
ділянки №2394 від 16 листопада 2009 року.

За весь строк користування цією
земельною ділянкою по теперішній час
позивачем сплачувалась орендна плата
згідно умов вказаного договору та
земельний податок. Вказане
підтверджується витягами банківської
установи, долученими до матеріалів
справи.

Таким чином, позивач законно отримала
право на користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 як власник
розміщеного на ній нерухомого майна.

Незважаючи на це, відповідач 07 червня
2013 року прийняв оскаржуване рішення,
яким надав КП «Паркування та ринок»
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за цією ж адресою для
розміщення автостоянки.

Колегія суддів не погоджується з
позицією суду першої інстанції про те,
що позивач не зверталася до
відповідача із заявою про передачу в
оренду спірної ділянки та договір
оренди земельної ділянки між позивачем
та відповідачем не продовжений в
установленому законом порядку.

Однак з вказаним погодитися не можливо
з огляду на таке.

Той факт, що оскаржуване рішення
відповідача стосується інтересів
позивача підтверджується тим, що за
вказаною у спірному рішенні адресою
розташований належний останній на
праві приватної власності об'єкт
нерухомості, на підтвердження чого
мною до позовної заяви додано
відповідні документи.

Натомість, відповідач не надав жодних
доказів того, що надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1190 га за адресою: АДРЕСА_1 не порушить
прав позивача, тобто на наданій КП
«Паркування та ринок» земельній
ділянці не буде розташовуватися
належний мені об'єкт нерухомого майна.

Під час розгляду даної справи, позивач
зверталася до відповідача та третьої
особи з вимогою надати відповідну
документацію щодо меж земельної
ділянки, на яку КП «Паркування та
ринок» надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою, щоб встановити, чи
не розташоване на цій ділянці нерухоме
майно останньої, проте ні відповідачем
ні третьою особою таких документів
суду першої інстанції не було надано.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції в ході розгляду
справи направлявся запит до Управління
земельних ресурсів Чернігівської
міської ради про те, чи стосується
оскаржуване рішення земельної ділянки,
на якій розташоване належне позивачу
нерухоме майно.

На вказаний запит Управління земельних
ресурсів Чернігівської міської ради
надало відповідь про те, що земельна
ділянка, на якій розташований належний
позивачу об'єкт нерухомого майна,
стосується оскаржуваного останньою
рішення.

Тобто, фактично встановлено той факт,
що оскаржуване рішення стосується
законних прав та інтересів позивача.

Незважаючи на те, що позивач має
переважне право на оренду земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, про намір
передати цю земельну ділянку іншому
користувачу, в даному випадку КП
«Паркування та ринок», останній
відповідач не повідомляв та можливість
використати її переважне право на
оренду не надав, чим порушив законні
права позивача.

Відповідач жодних вимог про припинення
користування земельною ділянкою
позивачу не направляв, як і не
направляв листів про припинення дії
договору оренди, внесену позивачем
орендну плату останній не повертав.

Тому можливо дійти висновку про те, що
договір оренди земельної ділянки від 16
листопада 2009 року є продовженим.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не
доведено правомірність своїх дій.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції не повно встановив обставини
у справі, його висновки не відповідають
обставинам справи, судове рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, тому постанова
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 жовтня 2013 року
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 жовтня 2013 року -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Чернігівської міської ради, третя
особа: Комунальне підприємство
«Паркування та ринок» Чернігівської
міської ради про скасування рішення -
задоволити.

Скасувати рішення Чернігівської
міської ради шостого скликання від 07
червня 2013 року "Про надання дозволів на
розроблення проектів землеустою щодо
відведення земельних ділянок та
надання дозволів на розроблення
технічних документацій із землеустрою
фізичним та юридичним особам в межах м.
Чернігова" в частині п. 1.41 про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення при умові
розроблення та затвердження в
установленому порядку землевпорядної
документації протягом року
Комунальному підприємству "Паркування
та ринок" Чернігівської міської ради
земельну ділянку площею 0,1190 га по
вул.Незалежності, 62 для розміщення
автостоянки з подальшим наданням
ділянки в постійне користування.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї постанови у повному обсязі, тобто
з 28 січня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Костюк Л.О.

Судді:

Бужак Н.П.

Троян Н.М.