Справа № 820/9092/13-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 р.Справа № 820/9092/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Харківський канатний
завод" на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
10.10.2013р. по справі № 820/9092/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківський канатний
завод"

до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Харківський канатний завод" (позивач),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова
(відповідач), в якому просило суд:

- скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова №792 від 10.07.2013 р.
про застування штрафних санкцій у
розмірі 14 350, 79 грн. та пені у розмірі
380, 65 грн. за порушення строку
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
20.09.2011 року по 21.09.2011 року та з 22.10.2012 р. по
30.10.2012 р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріально права,
просив скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на невірне
застосування норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 10.07.2013 року відповідачем
по справі було ухвалено рішення за №792
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску , відповідно до якого
позивачу нараховано штраф у розмірі
14350, 79 грн. та пеню у розмірі 380, 63 грн. за
період з 20.09.2011 року по 21.09.2011 року та за
період з 22.10.2012 року по 30.10.2012 року.

22.07.2013 року, не погодившись з
вищевказаним рішенням, позивач
звернувся до Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області зі скаргою, в якій просив
зазначене рішення скасувати.

Рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області від 08.08.2013 року за
№10671-07/20.вищевказану скаргу позивача
залишено без задоволення, а рішення
відповідача від 10.07.2013 року №792 - без
змін

15.08.2013 року позивач звернувся зі
скаргою №13/290 до Пенсійного фонду
України за наслідками розгляду, якої
було ухвалено рішення від 10.09.2013 року за
№23735/09-10, яким скаргу залишено без
задоволення, а рішення відповідача від
10.07.2013 року №792 - без змін.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з правомірності та
обґрунтованості рішення відповідача
від 10.07.2013 року за №792.

Колегія суддів, погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування" в редакції
чинній на момент спірних правовідносин
(далі - Закон) визначає правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

У відповідності до ч. 8 ст. 9
вищевказаного Закону платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом, який дорівнює
календарному місяцю.

Згідно вимог п. 2 ч.11 ст. 25 Закону за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Також, згідно ч.10 ст. 25 Закону на суму
недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Крім того, згідно п. 14 ст. 25 Закону про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики приймає рішення,
яке протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених
цим Законом, підлягають сплаті
платником єдиного внеску протягом
десяти робочих днів після надходження
відповідного рішення. Зазначені суми
зараховуються на рахунки органів
Пенсійного фонду , відкриті в органах
Державного казначейства України для
зарахування єдиного внеску.

При цьому платник у зазначений строк
має право оскаржити таке рішення до
органу Пенсійного фонду вищого рівня
або до суду з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
територіального органу Пенсійного
фонду, яким прийнято це рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення відповідача від 10.07.2013 року за
№792 було оскаржено позивачем в
адміністративному порядку до
Головного управління Пенсійного фонду
України та Пенсійного фонду України,
які за результатами розгляду скарг
позивача залишили оскаржуване рішення
без змін.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом " мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

З огляду на наведене, можна зробити
висновок про те, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховується неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання, і є похідними від
основного зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 17.05.2010 р. по
справі №Б-19/81-10 порушено провадження у
справі про банкрутство позивача та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів , під час якої заборонено
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства України та
заборонено нарахування неустойки
(штраф, пеня), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання
чи неналежне виконання грошових
зобовязань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)

Спірним рішенням відповідача від 10.07.2013
року про застування штрафних санкцій у
розмірі 14 350, 79 грн. та пені у розмірі 380,
65 грн. за порушення строку сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 20.09.2011 року по 21.09.2011 року та з
22.10.2012 р. по 30.10.2012 р., обов'язок сплати
яких виник після введення мораторію.

З огляду на наведене, оскільки
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, а
отже, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання
зазначених зобов'язань та примусове
стягнення на підставі виконавчих
документів коштів на виконання таких
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
штрафних санкцій, ґрунтується на
законі.

Таким чином, несвоєчасна сплата
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування мала
місце після введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів, то
відповідач правомірно застосував до
позивача штраф та пеню за порушення
поточних зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів,
переглянувши у межах апеляційної
скарги рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197 п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Харківський
канатний завод" залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013р. по
справі № 820/9092/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В.
Мінаєва О.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Старостін В.В.