Справа № 219/8069/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Погрібна Н.М.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
справа №219/8069/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів: Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р. у справі № 219/8069/13-а
(головуючий І інстанції Погрібна Н.М.)
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними та стягнення щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2013р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області про
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області неправомірними та стягнення
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2013р. в розмірі семи
мінімальних пенсій за віком у розмірі
4363,00грн.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р., відмовлено в
задоволені позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу. В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимог у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі по тексту -
Закон № 3551), зі змінами та доповненнями
станом на час розгляду спірних
правовідносин, до ветеранів війни
належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії,
інвалідом війни 3 групи, інвалідність
пов'язана з виконанням обов'язків
військової служби, що підтверджується
посвідченням Серія НОМЕР_1.(а.с.6)

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про здійснення виплати щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2013 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій
за віком, визначеному ч.5 статтею 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального
захисту".

Відповідно до листа Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області від 25 липня 2013 року, відповідач
повідомив позивача, що відповідно до
Постанови КМУ від 13.03.2013 року №149 «Про
деякі питання виплати у 2013 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», позивачу, як інваліду
III групи, було виплачено належну йому
грошову допомогу у сумі 1895 грн.,
зазначену суму було сплачено позивачу
15 квітня 2013 року.(а.с.7)

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам І групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію Закону України №
3551-ХІІ, здійснюється за рахунок коштів
державного та міського бюджетів, а
виплата разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 вказаного Закону
відповідно до ст. 17-1 цього закону
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення. На відповідача
покладений обов'язок здійснення
виплати разової грошової допомоги в
розмірах, передбачених Законом «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Спору про право на отримання щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
між сторонами немає, спір виник тільки
про розмір вказаних виплат.

Позивач в позові та апеляційній скарзі
послався на те, що виплата одноразової
грошової допомоги до 5 травня була
здійсненна відповідачем з порушенням
Закону № 3551, тобто, не з дотриманням
розміру цих виплат які передбачені цим
Законом для відповідної категорії
осіб.

З цього приводу суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
№ 3551 законодавство України про статус
ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього Закону та
інших актів законодавства України.

За частиною 3 статті 113, пункти 2, 3, 10
статті 116, частина 1 статті 117
Конституції України Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності, керується
Конституцією та законами України,
здійснює визначені Конституцією та
законами України повноваження, видає
постанови і розпорядження в межах
своєї компетенції, повноважний вживати
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина та
проводити політику у сфері соціального
захисту.

У Рішенні від 2 березня 1999 року № 2-рп/99
Конституційний Суд України вказав, що
здійснення в цілому політики
соціального захисту не належить до
виключних повноважень Верховної Ради
України; політика соціального захисту
є складовою частиною внутрішньої
соціальної політики держави,
забезпечення її проведення, відповідно
до пункту 3 статті 116 Конституції
України, здійснюється Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України згідно з
пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України», забезпечує проведення
державної соціальної політики,
соціальний захист громадян та вживає
заходів щодо підвищення реальних
доходів населення.

За частиною 1 статті 17 Закону № 3551
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.

Згідно з частиною 2 статті 95
Конституції України, будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків визначаються виключно
Законом про Держаний бюджет України.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу
України передбачено, що виключно
Законом про Державний бюджет України
визначаються надходження та витрати
Державного бюджету України.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Відповідно до
пункту 5 статті 51 цього ж кодексу
розпорядники бюджетних коштів, беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Пунктом 4 прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 45, ст. 425 із наступними змінами),
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до п.п. 5 п.1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.2013
року № 149 «Деякі питання виплати у 2013
році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань"», у 2013 році
виплата разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" (далі -
грошова допомога), проводиться до 5
травня Міністерством соціальної
політики шляхом спрямування коштів
Міністерству соціальної політики
Автономної Республіки Крим,
структурним підрозділам з питань
соціального захисту населення
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій (далі - органи
соціального захисту населення) для їх
перерахування через поштові
відділення зв'язку або банки на особові
рахунки громадян за місцем отримання
пенсії (особам, які не є пенсіонерами, -
за місцем їх проживання) у таких
розмірах:

-інвалідам війни та колишнім
малолітнім (яким на момент ув'язнення
не виповнилося 14 років) в'язням
концентраційних таборів, гетто та
інших місць примусового тримання,
визнаним інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин: інвалідам I групи - 2415
гривень; інвалідам II групи - 2110 гривень;
інвалідам III групи - 1895 гривень.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 липня 2011 року, яка не оскаржена та
набула законної сили, окружний суд
зазначив, що виплата разової грошової
допомоги в розмірі, який встановлений
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", здійснюватись не може завдяки
наявності прогалини у законодавчому
регулюванні виплати щорічної разової
грошової допомоги учасникам бойових
дій, заповнення якої належить виключно
до компетенції державних органів у
відповідності до Конституції та
законів України. Розмір виплати
разової грошової допомоги до 5 травня,
як однієї з державних соціальних
гарантій, встановлено постановою
Кабінету Міністрів України N 341 від 4
квітня 2011 року правомірно з
урахуванням відсутності відповідного
регулювання такої виплати в залежності
від прожиткового мінімуму іншими
нормативно-правовим актами, виходячи з
розміру виділених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
бюджетних асигнувань та в межах
повноважень Кабінету Міністрів
України наданих Конституцією України
та Законом України «Про Кабінет
Міністрів України».

Крім того, при прийнятті рішення від 26
грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Конституційний Суд України
виходив з того, що одним з визначальних
елементів у регулюванні суспільних
відносин у соціальній сфері є
додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012
встановлено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

З огляду на викладене та виходячи з
приписів рішення Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
та від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга позивача не
підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини по справі та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198,
200, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 р. у
справі № 219/8069/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р. у справі № 219/8069/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва