Справа № 2а-5766/12/1470
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 2а-5766/12/1470

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ДП ММТППлакушко О.С.
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції у Миколаївській області на
Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року по справі за позовом державного
підприємства "Миколаївський морський
торговельний порт" до Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 19.10.12 р. №
14-15-14-14/6288, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції у Миколаївській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 19.10.12 р. № 14-15-14-14/6288,
мотивуючи його тим, що відповідач
невірно трактує зміст договору Порту
із ТДВ "Чорноморгідробуд", що призвело
до прийняття спірної вимоги, а крім
того, у відповідача відсутні підстави
для здійснення державного фінансового
аудиту господарських операцій
позивача, що фінансуються ним за
рахунок власних, а не державних коштів..

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2012 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу Державної фінансової інспекції
в Миколаївській області від 19 жовтня 2012
р. № 14-15-14-14/6288.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
19 жовтня 2012 р. Інспекцією прийнято
вимогу щодо усунення виявлених фактів
порушення № 14-15-14-14/6288 (т. 1 а. с. 41-42).
Згідно з даною вимогою, від позивача
вимагалось:

- розглянути Довідку операційного
аудиту, встановити винних осіб та
притягнути їх до відповідальності;

- вжити заходи щодо повернення ТДВ
"Чорноморгідробуд" на розрахунковий
рахунок Порту незаконно перерахованих
14 вересня 2012 р. коштів в сумі 442251,80 грн.;

- привести розрахунки з ТДВ
"Чорноморгідробуд" за договором від 24
червня 2011 р. № 4-КС у відповідність до
вимог Господарського та Цивільного
кодексів України;

- посилити контроль за дотриманням
чинного законодавства та умов
договорів при проведенні розрахунків з
контрагентами.

Результати проведення операційного
аудиту позивача оформлені довідкою № 7
(т. 1 а. с. 36-37), відповідно до якої Порт 14
вересня 2012 р. в порушення вимог ст. 193 ч. 1
Господарського кодексу України і ст. 629
Цивільного кодексу України та п. 4.1.
договору від 24 червня 2011 р. № 4-КС
здійснено незаконне перерахування
державних коштів на суму 442251,80 грн. ТДВ
"Чорномргідробуд" за виконані роботи з
реконструкції причалу № 15 по актах за
серпень 2012 р., що призвело до
відволікання державних коштів.

Так, 24 червня 2011 р. між Портом і ТДВ
"Чорноморгідробуд" укладено договір №
4-КС, предметом якого є виконання робіт
з реконструкції причалу № 15 (т. 1 а. с.
47-52).

За умовами цього договору, підрядник
зобов'язується в 2011-2012 р.р. виконати
роботи з реконструкції причалу № 15.

Згідно з п. 3.1. Договору, "Ціна цього
Договору відповідно до Кошторисної
документації становить 26950502,39 грн., у
т.ч. 20% ПДВ - 4491750,40 грн.".

Відповідно до п. 4.1. Договору,
"Розрахунки проводяться шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Підрядника у наступному
порядку:

- 30% вартості договору перераховується
після 1-го місяця виконання робіт в
термін 10 календарних днів з дати
отримання рахунку;

Зазначена сума утримується Замовником
при розрахунках за виконані роботи
через шість місяців з моменту її
надходження на рахунок Підрядника
щомісячно рівними частками до
завершення виконання робіт за
Договором.".

Відповідач зазначає, що на виконання
договору позивачем в серпні 2011 р.
перераховано ТДВ "Чорноморгідробуд"
авансових платежів на суму 8085000,0 грн.
при цьому відповідно до п. 4.1. договору
зазначена сума утримується Портом при
розрахунках за виконані роботи через 6
місяців з моменту їх надходження на
рахунок ТДВ "Чорноморгідробуд"
щомісячно рівними частками до
завершення виконання робіт за
договором. Інспекція вважає, що
словосполучення "рівними частками",
використане в п. 4.1. Договору, слід
розуміти як "рівними сумами", а тому
Порт при проведенні розрахунків за
виконані роботи в серпні 2012 р. повинен
був утримати 898333,33 грн. (8085000,00 грн./9
місяців), тоді як ним утримано тільки
456081,53 грн. і незаконно перераховано
442251,80 грн.

Сторонами підписано тлумачення змісту
п. 4.1. договору № 4-КС від 24 червня 2011 р.
(т. 1 а. с. 145), яке надсилалося до
Інспекції.

Відповідно до цього тлумачення,
сторони договору розуміють п. 4.1.
наступним чином:

"- отриманий Підрядником аванс
утримується Замовником при
розрахунках за виконані роботи;

- частка, яка підлягає утриманню за
конкретний місяць, визначається у
відсотках від вартості виконаних за
цей місяць робіт;

- оскільки до спливу шести місяців з
моменту надходження авансу Підрядник
не складав актів виконаних робіт,
частка утримання становить 30% від
вартості виконаних за місяць робіт;

- ці відсотки залишаються незмінними до
фактичного завершення виконання робіт
по Договору".

Таким чином, відповідач всупереч волі
сторін договору самовільно трактує
словосполучення "рівними частками", як
"рівними сумами", хоча сторони договору
під "рівними частками" розуміють
частину вартості робіт, виконаних в
конкретному місяці і вираховується
така частка у відсотковому
співвідношенні.

В суді першої інстанції позивач
зазначив, що фінансування будівельних
робіт з реконструкції причалу
здійснювались за рахунок власних
коштів без використання державних
коштів. Відповідач вважає, що оскільки
Порт є державним підприємством, всі
кошти Порту є державними коштами. Таке
заперечення відповідача суд не може
вважати обґрунтованим.

Відповідно ст. 1 ч. 1 п. 4 Закону України
"Про здійснення державних закупівель",
державні кошти - кошти Державного
бюджету України, бюджету Автономної
Республіки Крим та місцевих бюджетів,
кошти Національного банку України,
державних цільових фондів, Пенсійного
фонду України, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, кошти, передбачені Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
кошти установ чи організацій,
утворених у встановленому порядку
державними органами, органами влади
Автономної Республіки Крим, місцевими
державними адміністраціями чи
органами місцевого самоврядування,
кошти державних та місцевих фондів,
кошти державного оборонного
замовлення, кошти державного
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб, кошти
державного матеріального резерву,
кошти Аграрного фонду, кошти Фонду
соціального захисту інвалідів, кошти,
які надаються замовникам під гарантії
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування за
кредитами, позиками, які надаються
іноземними державами, банками,
міжнародними фінансовими
організаціями або на умовах
співфінансування разом з іноземними
державами, банками, міжнародними
фінансовими організаціями.

Таким чином, всі інші кошти, які не
зазначені в цьому переліку не є
державними коштами і факт того, що Порт
є державним підприємством не означає,
що Порт не може мати коштів, які
отримані від здійснення його
підприємницької діяльності і
залишились в його розпорядженні після
сплати податків і зборів.

Відповідач не надав суду доказів того,
що кошти, використані позивачем при
оплаті договору, є державними коштами.

Відповідно до п. 4 пп. 1 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 р. № 499/2011,
Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань здійснює
державний фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів. Отже, оскільки
позивач використовував власні кошти,
повноваження Інспекції щодо
фінансового контролю за використанням
Портом цих коштів не розповсюджують.

Отже, спірна вимога прийнята
відповідачем безпідставно, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року по справі № 2а-5766/12/1470, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 22
січня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль