Справа № 823/2968/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2968/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Гаращенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
09.10.2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» до Реєстраційної
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області,
третя особа: ОСОБА_2 про скасування
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
Реєстраційної служби Уманського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2
про скасування реєстрації.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, представник третьої особи подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позову в
повному обсязі, посилаючись на
незаконність, необ'єктивність,
необґрунтованість рішення, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконне, на його
думку, судове рішення та направити
справу до суду першої інстанції для
нового розгляду адміністративної
справи по суті. На думку апелянта, судом
першої інстанції при постановлені
оскаржуваної ухвали було порушено
норми процесуального права.

У засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України - за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.01.2013 року рішенням Апеляційного суду
Черкаської області задоволено
апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та стягнено на його користь з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитом в
сумі 209982 грн.

28.02.2013 позивачем направлено виконавчі
листи до відділу ДВС з проханням
відкрити виконавче провадження та
накласти арешт на майно, що належить
ОСОБА_4

07.03.2013 постановою ДВС відкрито
виконавче провадження № 36913182.

11.03.2013 державним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на все
майно, що належить ОСОБА_4

14.03.2013 внесено запис до Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяжень щодо всього майна,
що належить ОСОБА_4

Також, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, на підставі
рішень Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 11.02.2013 та від
13.02.2013 набула права власності на Ѕ
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, 9/40
частини житлового будинку та Ѕ частини
земельної ділянки, які знаходять за
адресою: АДРЕСА_2, що
належали ОСОБА_4

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 11.02.2013 та
від 13.02.2013 набули законної сили 22.02.2013 та
25.02.2013 відповідно.

ОСОБА_2 звернулась до реєстраційної
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області із заявами для проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень на частини квартири,
житлового будинку та земельної
ділянки.

До заяв про реєстрацію права власності
на вказане нерухоме майно додано,
зокрема, рішення суду від 11.02.2013 та від
13.02.2013.

29.03.2013 державним реєстратором прав на
нерухоме майно проведено державну
реєстрацію права власності на частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1, а 22.04.2013
державним реєстратором прав на
нерухоме майно проведено державну
реєстрацію права власності на частину
житлового будинок та земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації,
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно частин першої статті 10 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державний реєстр прав
містить відомості про зареєстровані
права і обтяження, суб'єктів прав,
об'єкти нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав. Невід'ємною складовою
частиною Державного реєстру прав є
база даних про реєстрацію заяв і
запитів та реєстраційні справи.

Відповідно до частин першої, третьої,
сьомої статті 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», заява
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Частиною другою статті 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
встановлено повноваження державного
реєстратора, зокрема, державний
реєстратор встановлює відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав;
відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи; веде реєстраційні
справи щодо об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно пункту п'ять частини першої
статті 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

За частиною другою статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Таким чином, підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності на нерухоме майно є
відомості про накладення заборони на
його відчуження.

Згідно частини першої статті 26 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», записи до Державного
реєстру прав вносяться на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як встановлено судом першої інстанції,
14.03.2013 Реєстраційною службою
Уманського міськрайонного управління
юстиції Черкаської області в особі
державного реєстратора Тяжченко Н.Б.,
на підставі постанови Уманського МВ
ДВС Уманського МРУЮ про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 11.03.2013, внесено
запис про обтяження, шляхом арешту
всього майна ОСОБА_4

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державна
реєстрація обтяжень здійснюється на
підставі ухвали слідчого судді, суду,
постанови державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
№703 (далі - Порядок № 703), цей Порядок
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Згідно пункту 12 Порядку № 703, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює,
зокрема, наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону.

Згідно пункту 10 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 №1141 (далі - Порядок № 1141), під
час розгляду заяви (запиту) державний
реєстратор здійснює пошук у Державному
реєстрі прав відомостей про: нерухоме
майно; право власності та суб'єкта
цього права; інші речові права та
суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта
цього права; обтяження прав на нерухоме
майно та суб'єкта цих прав.

Судом встановлено, що пошук у
Державному реєстрі прав здійснено
державним реєстратором за
ідентифікаційними даними фізичної
особи ОСОБА_2 та за адресами об'єктів
нерухомого майна.

Пунктом 12 Порядку № 1141, під час
проведення державної реєстрації прав
державний реєстратор додатково
здійснює пошук інших заяв про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на те
саме майно у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що державний
реєстратор не в повній мірі здійснив
пошук у Державному реєстрі прав
відомостей про нерухоме майно,
оскільки пошук в реєстрі здійснюється
не тільки відносно нерухомого майна та
суб'єкта права щодо цього майна, а інші
речові права та суб'єкта цих прав,
обтяження прав на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав та додаткових пошуків
інших заяв про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на те саме майно.

Відповідно до частин першої, другої
статті 182 Цивільного кодексу України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно частини 3 статті 334 Цивільного
кодексу України, право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Разом з тим, права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації,
відповідно до закону.

ОСОБА_2 набула права власності на
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1,
частину житлового будинку та земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на підставі
рішень суду, що набрали законної сили,
проте право на таке нерухоме майно
виникають з дня реєстрації, відповідно
до закону.

В силу частини 12 статті 15 Закону № 1952,
датою і часом державної реєстрації
прав та їх обтяжень вважається дата і
час реєстрації відповідної заяви.

Таким чином, незважаючи на набуте за
судовим рішенням право власності,
відомості про колишнього власника в
Державному реєстрі прав залишаються до
проведення реєстрації за новим
власником.

Виходячи з викладеного, станом на 14.03.2013
(внесення запису про обтяження) та на
дату звернення ОСОБА_2 до відповідача,
право власності частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, частину житлового
будинку та земельної за адресою:
АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_4

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновок суду
першої інстанції, що дії державних
реєстраторів, щодо внесення записів
про реєстрацію права власності на
майно за гр. ОСОБА_2 є неправомірними,
оскільки на момент звернення
громадянки ОСОБА_2 до Реєстраційної
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області
із заявами про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень для проведення
державної реєстрації права власності
на квартиру, будинок та земельну
ділянку існувала державна реєстрація
обтяжень, встановлена в т.ч. щодо цього
майна.

Крім того, колегія суддів враховує ті
обставини, що, згідно листа суду, такі
рішення не приймалися судом взагалі.

За таких обставин, апеляційна скарга є
необґрунтованою, її доводи не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, а тому у її
задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника
третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити
без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлений 24.01.2014
року.

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.