Справа № 136/2529/13-а
Суддя: Мочульська Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2529/13-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" січня 2014 р. Липовецький районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні залу суду в
місті Липовець адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ст. інспектора ВДАІ
Липовецького РВ УМВС України у
Вінницькій області ст. лейтенанта
Чекалюка Олександра Олександровича
про е поновлення строків оскарження
постанови про адміністративне
правопорушення та скасування
постанови №779121 від 23.08.2013 року в справі
про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду в порядку
адміністративного судочинства з
вказаним адміністративним позовом, в
якому просить скасувати постанову
серії АА2 №779121 від 23.08.2013 року, винесену
ст. інспектором ВДАІ Липовецького РВ
УМВС України у Вінницькій області
Чекалюком О.О. в зв'язку з тим, що він
перевищив додаткове обмеження
швидкості на 30 км/год.

На обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на відсутність в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122
КУпАП, оскільки додаткове обмеження
швидкості руху розповсюджувалось на
територію автомобільної заправки, де
велись ремонтні роботи, а вимірювання
швидкості руху його автомобіля
здійснювалось приладом, у якого
відсутні відповідні документи.

Позивач в судове засідання не з'явився;
в своїй позовній заяві просив суд
розгляд справи провести за його
відсутності.

Відповідач про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення, однак у судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України,
у разі неприбуття відповідача суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених ст. 128 КАС України, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні, у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта
(ч.6 ст. 128 КАС України).

Тому, за даних обставин, так як немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні та відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта, - суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, і вважає можливим
розглянути та вирішити її на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи - вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України
закріплено, що місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні усі адміністративні справи з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Тобто, встановлені судом
правовідносини за своїм предметом
підсудні Липовецькому районному суду
як адміністративному суду, який є
повноважним у розгляді та вирішенні
даного спору.

Судом встановлено, що згідно протоколу
про адміністративне правопорушення
серії АГ2 №110524, 15.07.2013 року о 10 год. 55 хв.
на 41 км. на автомобільній дорозі
Київ-Чоп, ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Шевроле Авео», державний номерний
знак «НОМЕР_1», перевищив встановлену
швидкість руху на 30 км/год., рухаючись
зі швидкістю 80 км/год. в зоні дії
дорожнього знаку 5.24.1., де додатково
обмежено швидкість руху до 50 км/год.

23.08.2013 року постановою серії АА2 №779121 на
підставі вказаного протоколу
відповідачем - старшим інспектором
ВДАІ Липовецького РВ УМВС України у
Вінницькій області старшим
лейтенантом Чекалюком О.О. ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 255,00 грн. У
вказаній постанові зазначено також, що
швидкість руху автомобіля позивача
вимірювалась приладом «Візир 0711211».

Встановлені судом правовідносини
регулюються нормами Кодексу України
про адміністративне правопорушення та
положеннями закону щодо забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Частина перша статті 122 КУпАП
передбачає адміністративну
відповідальність водіїв за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину.

Єдиний порядок дорожнього руху на
всій території України відповідно до
Закону України «Про дорожній рух»,
встановлюють Правила дорожнього
руху, затверджені постановою КМУ від
10.10.2001 року № 1306 зі змінами та
доповненнями.

Згідно п.12.10. Правил дорожнього руху
України передбачає встановлення
тимчасових чи постійних додаткових
обмежень швидкості руху. У вказаному
протоколі зазначено, що позивач
перевищив швидкість руху на 30 км/год. в
зоні дії дорожнього знаку 5.24.1., де
додатково обмежено швидкість руху до 50
км/год. А в постанові зазначено, що
швидкість руху автомобіля позивача
вимірювалась приладом «Візир 0711211».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є дані, які
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, показаннями
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції фото- і
кінозйомки, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей та документів, а
також іншими документами.

Згідно Положення про Державну
автомобільну інспекцію Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМУ від 14.04.1997 року № 341,
одними з основних завдань ДАІ є
забезпечення безпеки дорожнього руху,
удосконалення регулювання дорожнього
руху, захист прав та законних інтересів
учасників дорожнього руху (п.3).

Згідно за ст.19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. Вина особи, яка
притягається до відповідальності,
згідно за ст.62 Конституції України має
бути доведена належними доказами, а не
ґрунтуватись на припущеннях, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР на
вимірювання у сфері, у якій їх
результат може бути використані у
якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
пройти повірку або державну
метрологічну атестацію та мати допуск
для використання в Україні.

Згідно за п.19.2 Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції, затвердженої
наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
26.06.2009 року за № 576/16592, який
кореспондується з нормами Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», працівникам
ДАІ забороняється використовувати
технічні засоби та прилади, які не
сертифіковані та які не пройшли
метрологічну повірку.

Документи, які б свідчили про
проходження технічним засобом «Візир
0711211» процедури державної експертизи
або сертифікації відповідності
відповідачем не надано, що робить
неможливим встановити правильність
роботи з приладом та достовірність
вимірювальних даних.

Не надано суду доказів того, що
пристрій «Візир 0711211» є технічним
приладом чи засобом, що має функції
фото- і кінозйомки, відеозапису і має
право використовуватися при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху. Не надано фото-,
відеофіксації здійснення позивачем
правопорушення.

Крім цього, позивач стверджує, що
правил дорожнього руху ним не
порушено, посилаючись на те, що зона
дії знаків, вказаних в протоколі,
розповсюджувалась на територію АЗС, де
відбувалися ремонтні роботи. А на
автомобільній дорозі, по якій він
рухався дозволена швидкість руху
становить 110 км/год., що також
унеможливлювало зменшення швидкості
руху на відповідній ділянці дороги з 110
км/год. до 50 км/год.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Ухвалою про відкриття провадження у
справі від 20.11.2013 року зобов'язано
відповідача надати усі наявні у
нього документи, які можуть бути
використані як докази. В судове
засідання представник відповідача,
належним чином повідомлений, не
з'явився, своїх заперечень та
матеріалів на спростування позовних
вимог, не надав.

Суд вважає, що в судовому засіданні
не здобуто доказів, які б
спростовували доводи позивача що
вказаний у протоколі знак обмеження
руху стосувався території АЗС.

Суд не бере до уваги також протокол про
адміністративне правопорушення від
15.07.2013 року серії АГ2 № 110524 (а.с. 4), як
доказ порушення швидкісного режиму,
який було складено на підставі даних
технічного приладу виміру швидкості
«Візир 0711211», оскільки суду не надано
доказів того, що ним зафіксовано
швидкість саме автомобіля позивача, а
також відсутні докази, що сам прилад
має функції фото- і кінозйомки,
відеозапису. За таких обставин, суд
вважає, що в діях позивача
відсутній склад адміністративного
правопорушення, оскільки його вина
не доведена відповідачем.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП
провадження у справі про
адмініправопорушення не може бути
розпочате, а розпочате підлягає
закриттю, якщо відсутня подія і склад
адмінправопорушення.

Крім цього, в порушення вимог ст. 254
КУпАП, позивачу не вручено копію
протоколу, а повідомлення про розгляд
справи ОСОБА_1, згідно штампа на
конверті, отримав не раніше 22.08.2013 року,
в той час як розгляд справи був
призначений на 23.08.2013 року, хоча згідно
ст. 277-2 КпАП повістка позивачу мала бути
вручена за три дні до розгляду справи,
тобто не пізніше 19.08.13 р.

Так, відповідно до ст.. 268 КУпАП,
притягуваний до адміністративної
відповідальності наділяється цілим
комплексом прав, перерахованих у
частині 1 вказаної статті. Справа про
адміністративне правопорушення
розглядається у присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. У її відсутності
справа розглядається при чіткому
дотриманні прописаної законом
процедури. Посадова, особа, що
розглядає справу, оголошує, яка справа
підлягає розгляду, хто притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснює особам, які беруть участь у
розгляді справи, їх права і обов'язки (
ст. 279 КУпАП). А копія постанови протягом
трьох днів вручається (під розписку)
або висилається (про це робиться
відповідна відмітка у справі) особі,
щодо якої її винесено (ст. 285 КУпАП).

Суд констатує, що відповідач розглядав
справу про адміністративне
правопорушення відносно позивача у
його відсутності, не дотримавшись
відповідної процедури такого розгляду;
доказів про те, що копія винесеної ним
постанови була направлена позивачу не
представлено, чим позбавлено його
скористатись своїм правом щодо її
оскарження.

Вказане свідчить про: нехтування
принципами забезпечення законності
при застосуванні заходів впливу за
адміністративні правопорушення,
встановлених ст. 7 КУпАП (Ніхто не може
бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.); про
порушення під час складання документів
суворого обліку та розгляду справи про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1, прав останнього, передбачених
ст. 268 КУпАП; та самого процесуального
порядку розгляду справи, що в кінцевому
результаті призвело до винесення
постанови про адміністративне
правопорушення, яка не відповідає
встановленим вимогам чинного
законодавства та позбавлення
можливості вчасно оскаржити постанову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 Постанови «Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» від 23.12.2005 р., - зміст
постанови повинен відповідати вимогам,
передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП . У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилається правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

В своїй позовні заяві ОСОБА_1 ставить
питання про поновлення строку
звернення до суду та навів поважність
причин його пропуску, зазначивши, що
причиною пропущення вказаного
строку є те, що він не своєчасно отримав
повідомлення про виклик для розгляду
справи про адміністративне
правопорушення відносно нього та
постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності.
Вказаний факт підтверджуються штампом
на конверті та самою постановою в
справі про адміністративне
правопорушення (а.с.5), де зазначено, що
позивач особисто не отримував її та не
вказано дати відправки. Отримавши
вказану постанову, позивач звернувся
за захистом своїх прав до Дарницького
районного суду міста Київ, однак позов
був йому повернутий для подання заяви
до належного суду за місцем проживання
відповідача. Вже після повернення
вказаного позову ОСОБА_1 звернувся за
захистом своїх прав до Липовецького
районного суду. На підтвердження
пропуску встановленого законодавством
строку для оскарження, позивач надав
суду також довідку МСЕК серії 10 ААВ
№526819, видану 05.08.2013 року, про його
інвалідність та потребу в лікуванні в
зв'язку з цим.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.
За таких обставин, суд приходить до
висновку про поважність пропущеного
строку звернення до суду, на підставі
ч.1 ст. 102 КАС України поновлює його та
вирішує справу в порядку встановленому
КАСУ.

Отже, враховуючи, що відповідачем не
надано суду об'єктивних доказів, які б
спростовували пояснення позивача, який
висловив свою незгоду з
правопорушенням вже при складанні
протоколу на місці та у постанові про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
наведено доказів, на яких ґрунтується
висновок про вчинення позивачем
адміністративного правопорушення, а
також судом не встановлено належних
доказів вини позивача в скоєнні
правопорушення, що йому
інкримінується, як і сам факт
правопорушення, - вимоги позивача
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.
251, 254, 258, 268, 287-289 КУпАП, та
керуючись ст.ст.11, 86, 99, 158-163, 171-2
КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.

Скасувати постанову серії АА2 №779121 від
23.08.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення на нього штрафу у
розмірі 255 грн., а провадження у справі
про адміністративне правопорушення -
закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя:Л. Т. Мочульська