Справа № 2-а-242/12
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-242/12
1-й інстанції: Ільєва Т.Г.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
апеляційні скарги Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька на постанову Печерського
районного суду м. Києва від 28 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
протиправною бездіяльність Пенсійного
фонду України щодо передачі
уповноваженому територіальному органу
її заяви для прийняття рішення про
поновлення виплати пенсії за межі
України та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
поновити виплату пенсії за віком з 07
жовтня 2009 року за межі України.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 28 серпня 2012 року вказаний
адміністративний позов в частині вимог
за період з 07 жовтня 2009 року по 01 лютого
2012 року було залишено без розгляду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_2 було
задоволено в частині вимог про
визнання протиправною бездіяльності
Пенсійного фонду України щодо
відновлення та виплати пенсії за віком
за межі України та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
відновити та виплачувати з 02 лютого 2012
року пенсію за віком за межі України.

Відповідачі, не погодившись з
постановою суду від 28 серпня 2012 року
подали апеляційні скарги, в яких
просять скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги обґрунтовують тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянти вказують на
те, що рішення Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після 07 жовтня 2009 року. Також
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
посилається на те, що не отримувало від
позивача заяву про поновлення виплати
пенсії.

Під час судового засідання представник
Пенсійного фонду України підтримав
свою апеляційну скаргу та апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька та просив суд її задовольнити
з підстав, викладених в ній.

Позивач та Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Враховуючи, що в
матеріалах справи достатньо письмових
доказів для правильного вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
представників вказаних осіб в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Пенсійного фонду України,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг та заперечення на
них, колегія суддів вважає необхідним
апеляційні скарги Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька - залишити без задоволення, а
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2012 року - без змін
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 1989 році
було призначено пенсію, яку
виплачувало Управлінням Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі
м. Донецька. Вказані обставини
сторонами не заперечуються.

З 15 листопада 1990 року позивач виїхала
на постійне місце проживання до
держави Ізраїль. У зв'язку з цим їй було
виплачено пенсію за шість місяців
наперед та припинено виплату пенсії в
Україні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У зв'язку з прийняттям Конституційним
Судом України рішення від 07 жовтня 2009
року № 25-рп/2009 ОСОБА_2 звернувся до
Пенсійного фонду України із заявою про
поновлення виплати пенсії.

Листом від 07 травня 2012 року № 8883/К-11 в
задоволенні вказаної заяви було
відмовлено, що й стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі зобов'язані поновити
виплату пенсії позивачу.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що на час виїзду
позивача на постійне місце проживання
в державу Ізраїль положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» діяли у редакції, згідно
якої виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ізраїлем відсутній
міжнародний договір, який би
передбачав виплату пенсії позивачу під
час її проживання в Ізраїлі.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 2 рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009 положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність 07
жовтня 2009 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Згідно п. 3 та п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
(далі - Порядок) поновлення виплати
пенсії здійснюється за заявою
пенсіонера за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії,
та додатковими документами, якщо такі
будуть подані.

З огляду на те, що після прийняття
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 виникли
умови для поновлення виплати пенсії, а
позивач звернулася до Пенсійного фонду
України із відповідною заявою, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
поновлення виплати пенсії ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні вимог
позивача про поновлення виплати пенсії
Пенсійний фонд України послався на те,
що рішення Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється виключно на осіб, які
виїхали на постійне місце проживання
за кордон після його прийняття.

Однак, такі доводи Пенсійного фонду
України не ґрунтуються на вимогах
закону. Як раніше зазначалося,
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009. Відтак, зазначене рішення
поширюється на всіх осіб, яким було
припинено виплату пенсії з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у Пенсійного фонду України
були відсутні підстави для направлення
ОСОБА_2 листа з роз'ясненнями про те, що
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється лише на тих осіб, які
виїхали за межі України після 07 жовтня
2009 року.

Разом з тим, до компетенції Пенсійного
фонду України не належить прийняття
рішення про поновлення виплати пенсії
чи про відмову в поновленні її виплати,
адже відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Таким чином, Пенсійний фонд України,
отримавши заяву ОСОБА_2 про поновлення
виплати пенсії, зобов'язаний був
направити її за належністю до
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька.

Оскільки Пенсійним фондом України такі
дії не були вчинені, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
прийнято законне і обґрунтоване
рішення про визнання протиправною його
бездіяльності щодо відновлення та
виплати позивачу пенсії за межі
України.

Також судом першої інстанції було
зроблено правильний висновок про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
поновити та виплачувати пенсію ОСОБА_2
за межі України.

Оскаржуючи судове рішення у зазначеній
частині Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька послалося на те, що не
отримувало від ОСОБА_2 відповідної
заяви, а тому відсутні підстави для
прийняття рішення про поновлення
виплати пенсії вказаній особі.

Відповідно до п. 3 Порядку поновлення
виплати пенсії дійсно здійснюється за
заявою пенсіонера.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 подала
заяву про поновлення виплати пенсії, а,
отже, створила залежні від неї
передумови для поновлення виплати
пенсії. Зазначену заяву не було
надіслано до Управління Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі
м. Донецька не з вини позивача, а
внаслідок протиправної бездіяльності
Пенсійного фонду України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачу не може бути
відмовлено в захисті права на
поновлення виплати пенсії з посиланням
на відсутність відповідної заяви.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
Пенсійного фонду України та Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 28
серпня 2012 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги
Пенсійного фонду України та Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька -
залишити без задоволення, а постанову
Печерського районного суду м. Києва від
28 серпня 2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг
Пенсійного фонду України та Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька -
відмовити.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.