Справа № 802/4657/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4657/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Матохнюка Д.Б. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Барському районі
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у Барському районі Вінницької
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Барському районі
про стягнення боргу на суму 3654,58 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області (Позивач)
звернулося до Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Барському районі
Вінницької області (Відповідач) про
стягнення витрат.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду 22 грудня2013 року
позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову якою в
задоволені позовних вимог відмовити. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

До початку судового засідання через
канцелярію Вінницького апеляційного
адміністративного суду за вхідним
№905/14 представник Відповідача подав
заяву з проханням розглянути
апеляційну скаргу в порядку письмового
провадження.

Представник Позивача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, колегія
суддів встановила, що між Позивачем та
Відповідачем була проведена щомісячна
звірка витрат по особових справах
потерпілих, яким за травень-жовтень 2013
року виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

При закінченні звірки було виявлено, що
Відповідач не прийняв до відшкодування
та не підписав акти щомісячної звірки з
розбіжністю у 1922,04 грн. Сума
розбіжності складається із: за
травень-жовтень 2013 року в загальній
суму 1472,04 грн. (щомісячна складає 245,34
грн.) - різниця неврахованих сум витрат
на виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну, за травень-липень 2013 року в
загальній сумі 450,00 грн. (щомісячна
складає 150,00 грн.) - різниця не
врахованих сум витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
дітям, які досягли повноліття.

Громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться
на обліку в Позивача та отримують
пенсію по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, отриманого на
підприємствах, розташованих на
території СНД, тобто на території
колишнього СРСР, вказане
підтверджується актами в матеріалах
справи.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до міжнародно-правового
акта, що регулює дані правовідносини, є
Угода про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року. Україною
вказана Угода підписана в день її
прийняття, а в дію Угода вступила з
моменту її підписання.

Статтею 1 зазначеної Угоди передбачено,
що пенсійне забезпечення громадян
держав - учасниць цієї Угоди та членів
їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Відповідно до ст.
3 Угоди про гарантії прав громадян
держав - учасниць СНД, усі витрати, які
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення. Стаття 5 цієї
Угоди передбачає, що вона поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян. Статтею 6 передбачено, що
призначення пенсій громадянам держав -
учасниць Угоди проводиться за місцем
проживання.

За змістом ст. 7 Закону України від
22.02.2001 року №2272-III "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
цього Закону

Вимоги п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодуванню
підлягають також і суми витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з якими стався
нещасний випадок на виробництві та
професійне захворювання в країнах СНД ,
то обов'язок відшкодування витрат та
доставку пенсії належить Відповідачу.

Відповідно до різниці неврахованих сум
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника , що стосуються
громадянина ОСОБА_4 за період травень -
липень 2013 року на загальну суму 450,00 грн.
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

До непрацездатних осіб відносяться:
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років.

Статтею 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті
страхового стажу, який був би
необхідний йому для призначення пенсії
по III групі інвалідності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
непрацездатними членами сім'ї
вважаються діти (у тому числі діти,
які народилися до спливу 10 місяців з
дня смерті годувальника) померлого
годувальника, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно з вищенаведеним суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції, що громадянину
ОСОБА_4 гарантується виплата пенсії по
втраті годувальника до досягнення ним
23 років незалежно від того, навчається
він чи ні, а саме до 31.07.2013 року. Оскільки
виплата пенсії по втраті годувальника
громадянину ОСОБА_4 здійснюється
Позивачем і на даний час, що
підтверджується розпорядженнями які
містяться в матеріалах пенсійної
справи. Таким чином, відмова
Відповідача від повернення понесених
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника Позивачу є протиправною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, та повністю
спростовуються встановленими у справі
обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2013 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Барському
районі, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Матохнюк Д.Б.

Совгира Д. І.