Справа № 2а-8581/11
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/800/37661/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкасах Черкаської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в місті Черкасах
Черкаської області (далі - Управління
ПФУ), в якому просила визнати
протиправними його дії та зобов'язати
здійснити їй перерахунок пенсії
державного службовця з дня її
призначення, яким є 21 вересня 2011 року,
шляхом додаткового включення до
заробітної плати для обчислення пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань.

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 8
лютого 2012 року позовні вимоги
задоволено. Судове рішення мотивовано
тим, що матеріальна допомога, на яку
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, враховується при
обчисленні пенсії.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від
28 травня 2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Ухвалюючи рішення, апеляційний
суд виходив із того, що матеріальна
допомога є одноразовою виплатою та не є
складовою заробітної плати у розумінні
статті 33 Закону України від 16 грудня 1993
року № 3723-ХІІ "Про державну службу"
(далі - Закон № 3723-ХІІ), що унеможливлює
її врахування при здійсненні
перерахунку пенсії державного
службовця позивачу.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на його необґрунтованість
та неправильне застосування норм
матеріального права й допущені при
розгляді справи порушення норм
процесуального права, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Відповідач своїм правом як сторони у
справі не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Відповідно до частини першої статті 37
Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 % від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України
Закону України від 24 березня 1995
року № 108/95ВР "Про оплату праці" (далі -
Закон № 108/95-ВР) встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Статтею 2 цього ж Закону
визначено, що до структури заробітної
плати входить основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Окрім того, статтею 66 Закону України
від 5 листопада 2011 року № 1788-ХІІ
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788-ХІІ) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Частиною першою
цієї статті визначено, що до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV "Про загальнобов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-ІV) визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема, до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно із зазначеним Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених правових норм,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок апеляційного
суду про те, що матеріальна допомога, на
яку нараховувалися внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням Законів № 3723-XII та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. Натомість, апеляційному
суду слід було застосувати до спірних
правовідносин спеціальні норми, що
мають перевагу, і визначають виплати
(доходи) для обчислення пенсії, за
наведених обставин - це стаття 41 Закону
№ 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Отже, апеляційний суд у справі, що
розглядається, неправильно застосував
норми матеріального права і помилково
скасував постанову суду першої
інстанції, ухвалену з дотриманням
таких норм.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване помилково.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 222, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28
травня 2013 року скасувати.

Постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 8 лютого 2012 року
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

В. В. Малинін

О. Ф. Ситников