Справа № 2а-888/10/1070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/9991/23771/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року

у справі № 2-а-888/10/1070

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Елопак-Фастів»

до Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області,

Головного управління Державного
казначейства України у Київській
області,

за участю Прокуратури Київської
області

про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 січня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, адміністративний позов
Відкритого акціонерного товариства
«Елопак-Фастів» (позивач) до
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області (відповідач-1) та Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області
(відповідач-2) задоволено повністю.
Стягнуто з Державного бюджету України
через ГУДК України у Київській області
на користь ВАТ «Елопак-Фастів»
бюджетну заборгованість з податку на
додану вартість по декларації за
квітень 2009 року в розмірі 68 946,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач-1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року, ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем подано до
Фастівської ОДПІ Київської області
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2009 року з
визначенням суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника податку у банку, в розмірі 1 291
410,00 грн.

В свою чергу, відповідачем-1 проведено
позапланову виїзну перевірку
ВАТ «Елопак-Фастів» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за квітень 2009 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалось за березень 2009 року, за
наслідками якої складено акт
№ 282/31/2302-00418082 від 12 червня 2009 року.

За результатами проведеної перевірки
підтверджено заявлену позивачем до
відшкодування за квітень 2009 року суму
податку на додану вартість в розмірі 1
219 363,00 грн., встановлено завищення
заявленої до відшкодування суми
податку на додану вартість за вказаний
період в розмірі 4 455,00 грн., а також
контролюючий орган дійшов висновку про
неможливість підтвердження заявленої
до відшкодування за квітень 2009 року
суми податку на додану вартість в
розмірі 67 592,00 грн. з підстав
неотримання результатів зустрічних
перевірок.

Відповідно до акту звірки станом на 12
січня 2011 року залишок невідшкодованої
позивачу суми податку на додану
вартість по декларації за квітень 2009
року становить 68 946,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) визначено, що
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7
Закону № 168/97-ВР передбачено, що
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.7
пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо
за наслідками документальної
невиїзної (камеральної) або
позапланової виїзної перевірки
(документальної) податковий орган
виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий податковий орган: а) у разі
заниження заявленої платником податку
суми бюджетного відшкодування щодо
суми, визначеної податковим органом
унаслідок таких перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту
у зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною податковим органом
внаслідок проведення таких перевірок,
податковий орган надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються сума такого
перевищення та підстави для її
вирахування; в) у разі з'ясування
внаслідок проведення таких перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови у
наданні бюджетного відшкодування.

Як встановлено судами, за результатами
проведеної перевірки відповідачем-1 не
приймалось податкове
повідомлення-рішення про зменшення ВАТ
«Елопак-Фастів» суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2009 року в
розмірі 67 592,00 грн.

При цьому слід враховувати, що чинним
на час виникнення спірних
правовідносин податковим
законодавством не поставлено право
платника на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість в
залежність від проведення податковим
органом зустрічних перевірок по всьому
ланцюгу постачання, а проведення таких
перевірок, в свою чергу, не може
продовжити визначений Законом № 168/97-ВР
строк відшкодування з Державного
бюджету України суми податку на додану
вартість.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області відхилити, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.