Справа № 822/3857/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3857/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Граб Л.С. Драчук Т. О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
служби України з надзвичайних ситуацій
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до державної служби
України з надзвичайних ситуацій про
стягнення 63495 грн. недоотриманої
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням інвалідності
ІІІ групи, яка настала в період
проходження служби, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 (далі - позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі -
відповідач, ДСНС України) про стягнення
63495 грн. недоотриманої одноразової
грошової допомоги у зв'язку із
встановленням інвалідності ІІІ групи,
яка настала в період проходження
служби.

Позовні вимоги заявник мотивував тим,
що при нарахуванні одноразової
допомоги у розмірі 36 - місячного
грошового забезпечення, відповідачем
для обрахунку неправомірно було взято
лише розмір посадового окладу - 950 грн.,
а не розмір грошового забезпечення -
2713,75 грн. (грошовий атестат), що на думку
позивача є порушенням його прав.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від
22.10.2013 року вказаний позов задовольнив
частково, а саме визнав протиправними
дії відповідача щодо неналежного
розрахунку та виплати ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги, як
інваліду ІІІ групи та зобов'язав
державну службу України з надзвичайних
ситуацій нарахувати та виплатити
позивачу одноразову грошову допомогу,
як інваліду ІІІ групи, у розмірі 36
місячного грошового забезпечення на
момент звільнення, виходячи із
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення із врахуванням
проведених виплат. В задоволенні решти
позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив, що оскільки
позивача було звільнено зі служби МНС
України 08.04.2013р., то слід керуватись
Порядком в редакції від 29.05.2013р.,
відповідно до п.3 якого, розмір
одноразової грошової допомоги
визначається відповідно до грошового
забезпечення (посадового окладу,
передбаченого постановою Кабінету
Міністрів України від 07.11.2007р. №1294) за
останньою посадою, яку займала особа
рядового або начальницького складу на
день втрати працездатності, а особа,
звільнена із служби, - на день
звільнення.

Таким чином, на думку апелянта, ДСНС
України виплативши ОСОБА_2 як інваліду
ІІІ групи одноразову грошову допомогу
у сумі 34200,00 грн., діяло в межах та у
спосіб визначений законодавством, що
не враховано судом першої інстанції
при ухваленні оскаржуваної постанови.

30.12.2013 року до суду надійшли письмові
заперечення ОСОБА_2, в яких позивач
посилаючись на безпідставність
тверджень апелянта, просив апеляційну
скаргу ДСНС України залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

У судове засідання представник
апелянта не зявився, про день та час
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином.

Позивач та його представник проти
доводів апеляційної скарги заперечили,
та посилаючись на письмові заперечення
від 30.12.2013 року, просили у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
08.04.2013 року, відповідно до наказу №208
територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій у
Хмельницькій області, ОСОБА_2, майор
служби цивільного захисту, головний
фахівець з охорони праці
територіального управління МНС у
Хмельницькій області звільнений із
служби та виключений з кадрів
Міністерства надзвичайних ситуацій у
відставку (із зняттям з військового
обліку) за пунктом 98, пунктом 99,
підпунктом 3 (за станом здоров'я)
Положення про порядок проходження
служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту, що
підтверджується копією витягу із
наказу №208 від 08.04.2013 року. Підстава:
подання голови комісії з припинення
юридичної особи ТУМНС, свідоцтво про
хворобу ЛЕК ТУМНС у Хмельницькій
області від 14.02.2013 року №3, рапорт
ОСОБА_2.

Відповідно до виписки із акта огляду
МСЕК (до довідки серії 10 ААБ №574450),
позивачу встановлена ІІІ група
інвалідності (захворювання, пов'язане з
проходженням військової служби).

На підставі протоколу №5 серпня 2013р.
засідання комісії з призначення
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії
травми або каліцтва) чи інвалідності
осіб рядового і начальницького складу
органів та підрозділів цивільного
захисту, комісією вирішено виплатити
згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку
та умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи інвалідності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2007р. №908,
інваліду ІІІ групи ОСОБА_2 одноразову
грошову допомогу у сумі 34200,00 грн..

Позивач одноразову грошову допомогу у
сумі 34200,00 грн. отримав, що не
заперечується сторонами в судовому
засіданні.

В подальшому позивач звертався з
відповідними клопотаннями щодо
виплати недоотриманої одноразової
грошової допомоги до державної служби
України з надзвичайних ситуацій, яка
відповідно до п.2 Указу Президента
України від 16.01.2013 року №20/2013 "Деякі
питання Державної служби України з
надзвичайних ситуацій", є
правонаступником Міністерства
надзвичайних ситуацій України, на що
отримав відповіді від 22.08.2013р. №03/8826/201
та від 27.09.2013р. №03/10518/201, відповідно до
яких позивача повідомлено, про
прийняття щодо нього рішення про
виплату йому одноразової грошової
допомоги у сумі 34200,00 грн., визначеної
відповідно до розміру грошового
забезпечення (посадового окладу) за
останньою посадою, яку він займав на
день настання інвалідності.

Не погоджуючись з розміром одноразової
грошової допомоги у разі настання
інвалідності, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення 63495,00 грн.
недоотриманої одноразової грошової
допомоги у зв'язку із встановленням
інвалідності ІІІ групи, яка настала в
період проходження служби.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та частковому
задоволенні позову виходив з
протиправності дій відповідача щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги з
урахуванням лише посадового окладу в
розмірі 950,00 грн. без врахування
грошового забезпечення, а саме: окладу
за військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення, яке визначено
Законом України "Про правові засади
цивільного захисту".

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Законом, що визначає правові та
організаційні засади у сфері
цивільного захисту населення і
територій від надзвичайних ситуацій
техногенного, природного та
військового характеру, повноваження
органів виконавчої влади та інших
органів управління, порядок створення
і застосування сил, їх комплектування,
проходження служби, а також гарантії
соціального і правового захисту
особового складу органів та
підрозділів цивільного захисту є Закон
України "Про правові засади цивільного
захисту" від 24.06.2004 року №1859-IV, чинний на
час виникнення спірних правовідносин
(далі Закон №1859-IV).

Частиною 2 ст.56 Закону №1859-IV визначено,
що у разі поранення (контузії, травми
або каліцтва), заподіяного особі
рядового чи начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту під час виконання службових
обов'язків, а також інвалідності, що
настала в період проходження служби
або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження служби,
пов'язаного з виконанням службових
обов'язків, залежно від ступеня втрати
працездатності йому виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності особою рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту в
період проходження служби в органах і
підрозділах цивільного захисту у
кожному випадку ушкодження здоров'я
здійснюється в індивідуальному
порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.56 Закону №1859-IV
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2007 року №908 затверджено Порядок
та умови виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи інвалідності осіб
рядового і начальницького складу
органів та підрозділів цивільного
захисту (далі - Порядок №908).

Згідно з п.2 Порядку №908, одноразова
грошова допомога виплачується: особам
рядового і начальницького складу у
разі настання інвалідності в період
проходження служби та особам,
звільненим із служби, у разі настання
інвалідності не пізніше ніж через три
місяці після звільнення, а якщо
інвалідність настала внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження служби,
незалежно від строку, який минув після
звільнення із служби, у розмірі:

48-місячного грошового забезпечення -
інвалідам I групи;

42-місячного грошового забезпечення -
інвалідам II групи;

36-місячного грошового забезпечення -
інвалідам III групи.

Пунктом 3 Порядку №908 передбачено, що
розмір одноразової грошової допомоги
визначається відповідно до грошового
забезпечення (посадового окладу,
передбаченого постановою Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N
1294 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 86,
ст.3148) за останньою посадою, яку займала
особа рядового або начальницького
складу на день втрати працездатності, а
особа, звільнена із служби, - на день
звільнення.

У розрізі наведених правових положень
колегія суддів зауважує, що у разі
настання інвалідності ІІІ групи, що
настала в період проходження служби,
особі рядового чи начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України, а саме згідно із Порядком №908 в
розмірі 36-місячного грошового
забезпечення, яке відповідно до
Постанови №1294, складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Як досліджено з матеріалів справи, та
не заперечується відповідачем,
позивач отримав ІІІ групу
інвалідності, яка настала в період
проходження служби в МНС України, а
відтак має право на виплату
одноразової грошової допомоги, яка
повинна бути виплачена в розмірі
36-місячного грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам скаржника,
колегія суддів керується частиною
четвертою статті 9 КАС загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, тобто для
визначення складових грошового
забезпечення щодо виплати одноразової
грошової допомоги слід застосовувати
не Порядок, а Закон №1859-IV, який має вищу
юридичну силу.

Слід відзначити, що аналогічна позиція
висвітлена в постанові ВСУ від 12.11.2013
року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги посилання
відповідача на лист Міністерства
Юстиції України від 26.12.2008 року
№758-0-2-08-19, відповідно до якого у разі
існування неузгодженості між нормами,
виданими одним і тим самим
нормотворчим органом, застосовується
акт, виданий пізніше, навіть якщо
прийнятий раніше акт не втратив своєї
чинності, оскільки Законом України "Про
правові засади цивільного захисту",
який має вищу юридичну силу
передбачена виплата одноразової
грошової допомоги з урахуванням
грошового забезпечення до складу якого
входять посадовий оклад, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення, тощо.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання відповідача на помилкове
застосування судом першої інстанції
положень Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", оскільки поруч із зазначеним
Законом, судом першої інстанції також
застосовувались норми Закону України
"Про правові засади цивільного
захисту", які регулюють спірні
правовідносини та на які посилається
відповідач в апеляційній скарзі.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної служби
України з надзвичайних ситуацій
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 січня 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Граб Л.С.

Драчук Т. О.