Справа № 812/291/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/291/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Лисичанського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю у розмірі 3137,09 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Лисичанського міського
центру зайнятості (далі - позивач) до
ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 3137,09 грн.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що 08.01.2013 відповідач
звернувся до Лисичанського міського
центру зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні та надання статусу
безробітного. 15.01.2013 відповідачу було
надано статус безробітного. 18.02.2011 при
присвоєні статусу безробітного
громадянин ОСОБА_1 був ознайомлений з
правами та обов'язками безробітного,
зазначив, що на час подання заяви про
працевлаштування та надання статусу
безробітного не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається, не є
найманим працівником, не укладав
договори цивільно-правового характеру,
не навчався на денній формі навчання,
не отримував пенсію, не мав права на
пенсію за віком, в тому числі на
пільгових умовах та на пенсію за
вислугою років. В Лисичанському
міському центрі зайнятості відповідач
перебував на обліку як безробітний з
08.01.2013 по 26.12.2013. Допомога по безробіттю
виплачена у період з 02.04.2013 по 24.09.2013
склала 3137,09 грн.

26 грудня 2013 року ОСОБА_1 знято з
реєстрації безробітних у зв'язку з
встановленням факту подання
відповідачем недостовірних даних та
документів, на підставі яких прийнято
рішення про надання йому статусу
безробітного, призначення виплати
матеріального забезпечення на випадок
безробіття, відповідно до абз. 19 п.п.1 п.
37 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 20.11.2000
№ 307.

В ході перевірки позивачем
встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив
Лисичанський МЦЗ про факт
працевлаштування в період з 02.04.2013 до ВО
«Домобудівельник».

У зв'язку з чим, відповідачем порушено
вимоги п.2 та п.3 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", оскільки саме громадянин,
який стає на облік служби зайнятості
повинен своєчасно повідомляти про себе
усі обставини, які можуть впливати на
умови виплати їм забезпечення та
соціальних послуг, а в разі умисного
невиконання такою особою своїх
обов`язків сума виплаченого
забезпечення та вартість соціальних
послуг стягується з неї у повному
обсязі.

Після виявленого факту незаконного
отримання коштів громадянином ОСОБА_1,
йому було надіслано лист № 8/08-3767 від
26.12.2013 та запропоновано повернути
незаконно отримані кошти у сумі 3137,09
грн. за період з 02.04.2013 по 24.09.2013,
вказаний лист отримано відповідачем
28.12.2013.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача 3137,09грн. - розмір незаконно
отриманої допомоги по безробіттю.

Представник позивача до суду прибув,
однак, надав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, заперечення проти позову не
надав. (а.с. 23)

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлено, що 08.01.2013 ОСОБА_1
звернувся до Лисичанського міського
центру зайнятості із заявами про
реєстрацію його як особу, що шукає
роботу та про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, в яких зазначив, що він не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, не є найманим
працівником, не укладав договори
цивільно-правового характеру, не
навчався на денній формі навчання, не
отримував пенсію, не мав права на
пенсію за віком, в тому числі на
пільгових умовах та на пенсію за
вислугою років (а.с. 17,18).

На підставі вищевказаних заяв ОСОБА_1
був зареєстрований в Лисичанському
міському центрі зайнятості як особа, що
шукає роботу. У статусі безробітної,
перебував з 08.01.2013 по 26.12.2013 (а.с. 10)

Наказом Лисичанського міського центру
зайнятості від 15.01.2013 № НТ130115 ОСОБА_1
надано статус безробітного з 08.01.2013,
призначена допомога по безробіттю з
15.01.2013 та розпочато її виплату (а.с. 10).

Наказом Лисичанського міського центру
зайнятості від 26.12.2013 № НТ131226 ОСОБА_1, з
17.12.2013, знято з реєстрації безробітних у
зв'язку з встановленням факту подання
відповідачем недостовірних даних та
документів, на підставі яких прийнято
рішення про надання йому статусу
безробітного, призначення виплати
матеріального забезпечення на випадок
безробіття, відповідно до абз. 19 п.п.1 п.
37 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 20.11.2000
№ 307, виплату допомоги по безробіттю
припинено, та вирішено повернути
безпідставно отриману ОСОБА_1 допомогу
по безробіттю за період з 02.04.2013 по
24.09.2013 у сумі 3137,09 грн. (а.с.10).

Судом встановлено, що протягом періоду
перебування у статусі безробітного
ОСОБА_1 нараховано та виплачено
допомогу по безробіттю за період з
02.04.2013 по 24.09.2013 у розмірі 3137,09 грн. (а.с. 8).

Для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості.

Відповідно до ст. 8 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" (далі - Закон № 1533)
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління на випадок безробіття,
провадження збору на акумуляції
страхових внесків, контролю за
використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.
Функції виконавчої дирекції Фонду
покладаються на органи державної
служби зайнятості.

Відповідно до ст.2 Закону України від
01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення"
(далі - Закон № 803) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. У разі неможливості
надати підходящу роботу безробітному
може бути запропоновано пройти
професійну перепідготовку або
підвищити свою кваліфікацію.

Згідно із ст.25 Закону № 803, держава
створює умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку
допомоги по безробіттю.

Згідно ч.2 ст.36 Закону № 1533 застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

З метою перевірки правомірності
отримання особами, яким надано статус
безробітного, коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття позивачем зроблено
запит до ВО «Домобудівельник», яке
надало позивачу копії наказів про
прийняття на работу та про звільнення з
роботи ОСОБА_1 Також позивачу було
надано довідку про отримані доходи
ОСОБА_1

Як вбачається з наказу ВО
«Домобудівельник» № 72-К від 02.04.2013
ОСОБА_1 тимчасово прийнято на роботу
укладальником-пакувальником до цеху
будівельних конструкцій за
сумісництвом з 02.04.2013 (а.с.15).

Наказом ВО «Домобудівельник» № 79-К від
10.04.2013 ОСОБА_1 звільнено за згодою
сторін з 10.04.2013 (а.с.16).

Відповідно до довідки про дохід
відповідача по справі за період з 02.04.2013
по 10.04.2013 (9 днів) заробітна плата ОСОБА_1
склала 516,00 грн. (а.с.14).

Після отримання вищевказаної
інформації Лисичанським МЦЗ проведено
розслідування страхового випадку та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення ОСОБА_1, результати якого
викладено в акті № 554 від 17.12.2013 (а.с. 11-12)

На виконання Порядку розслідування
страхових випадків Лисичанським
міським центром зайнятості прийнято
наказ № 245 від 23.12.2013 про повернення
ОСОБА_1 зайво отриманих коштів в сумі
3137,09 грн. (а.с. 9).

Тобто, в період перебування ОСОБА_1 у
статусі безробітного - з 08.01.2013 по 26.12.2013,
відповідач працевлаштувався у ВО
«Домобудівельник»
укладальником-пакувальником цеху
будівельних конструкцій за
сумісництвом з 02.04.2013 по 10.04.2013 та
отримував заробітну плату.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 з
02.04.2013 належав до категорії зайнятого
населення. Однак, відповідач у цей
період мав статус безробітного та не
повідомив Лисичанський МЦЗ про своє
працевлаштування, у зв'язку з чим з
02.04.2013 по 24.09.2013 отримував допомогу по
безробіттю у розмірі 3137,09 грн. на
підставі подання відповідачем
недостовірних даних.

Лисичанським міським центром
зайнятості на адресу ОСОБА_1 направлено
повідомлення від № 8/08-3767 від 26.12.2013 про
повернення коштів в сумі 3137,09 грн., яким
запропоновано відповідачу добровільно
сплатити зайво отримані кошти у
розмірі № 8/08-3767 від 26.12.2013 грн. протягом
15 робочих днів з дати отримання цього
повідомлення, повідомлення від 26.12.2013
отримано відповідачем 28.12.2013 (а.с. 6,7).

Згідно довідки позивача сума незаконно
отриманої допомоги по безробіттю, що
підлягає стягненню з відповідача
складає 3137,09 грн. (а.с. 8)

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до статті 1 Закону України
"Про зайнятість населення" до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, в тому числі
працюючі по найму на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном у
фізичних осіб.

Безробітними, в свою чергу, визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року N 1533-ІІІ
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд зазначає, що особи які мають статус
суб'єкта підприємницької діяльності,
незалежно від того, чи отримують вони
дохід чи ні, не можуть належати до осіб,
що мають статус безробітного, адже
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Таким чином, враховуючи, що під час
розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1
в період перебування у статусі
безробітного працевлаштувався та не
повідомив Лисичанський міський центр
зайнятості, а також враховуючи, що
наказ Лисичанського міського центру
зайнятості № 245 від 23.12.2013 відповідачем
не оскаржувався та на даний час не
скасований, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог та
необхідності їх задоволення у повному
обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 КАС
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 87, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Лисичанського міського
центру зайнятості задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. код НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1) на користь
Лисичанського міського центру
зайнятості (93113, Луганська область, м.
Лисичанськ, пр. Леніна, 177) незаконно
отриману допомогу по безробіттю у сумі
3137,09 грн.(три тисячі сто тридцять сім
грн. 09 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Т.В. Смішлива