Справа № 2а-2283/12/0170/16
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/9637/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Автономній Республіці Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 26
липня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року

у справі № 2а-2283/12/0170/16

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Феодосійська
суднобудівна компанія «Море»

до Державної фінансової
інспекції в Автономній Республіці Крим

про визнання
протиправними та скасування вимог

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року Відкрите акціонерне
товариство «Феодосійська суднобудівна
компанія «Море» (далі - ВАТ «ФСК «Море»)
звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
фінансової інспекції в Автономній
Республіці Крим (далі - ДФІ в АРК) про
визнання протиправним та скасування
вимог.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26.07.2012, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28.01.2013, позов задоволено частково.

Визнані протиправними та скасовані
вимоги ДФІ в АРК щодо усунення
виявлених ревізією порушень від 13.02.2012
№ 01-06-14-14/1307 в частині встановлення у
пункті 4, що в порушення пункту 140.1.7
статті 140 Податкового кодексу України
до звітів про використання коштів,
виданих на відрядження, необґрунтовано
включені вартість квитків поза межами
періоду відрядження на суму 932,97 грн., а
саме працівникам ОСОБА_2 на суму 36,71
грн., ОСОБА_3 на суму 583,83 грн., ОСОБА_4 на
суму 36,71 грн., ОСОБА_5 на суму 36,71 грн.,
ОСОБА_6 на суму 70,49 грн., ОСОБА_7 на суму
168,45 грн.; вартість добових по
відрядженнях в результаті
невідповідності пункту призначення
згідно з відмітками у посвідченні про
відрядження та наказами про
відрядження на суму 85,00 грн., а саме
працівника ОСОБА_8 на суму 85,00 грн.;
вартість проживання поза межами
періоду відрядження ОСОБА_9 на суму 594,00
грн., зобов'язання відобразити
дебіторську заборгованість за
необґрунтовано виданими підзвітними
сумами коштів у сумі 1 611,97 грн., прийняти
заходи щодо відшкодування
необґрунтовано виданих коштів під звіт
вказаним особам на суму 1 611,97 грн. та
стягнення у разі невідшкодування
коштів з винної особи - головного
бухгалтера ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_10
шкоди у порядку та розмірі,
встановленому статтями130-136 КЗпП
України в частині зазначеної суми.

Визнані протиправними та скасовані ДФІ
АРК щодо усунення виявлених ревізією
порушень від 13.02.2012 № 01-06-14-14/1307 в
частині визначення у пункті 5 вимог,
що в порушення пункту 8 Розділу І,
пункту 1 Розділу ІІ Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 №59 до звіту про використання
коштів, виданих на відрядження в
результаті невідповідності дати
відрядження, вказаної у наказі з датою
відміток у посвідченні про
відрядження, необґрунтовано включені
працівнику ОСОБА_11 суму добових,
квитків на проїзд на суму 99,26 грн.,
зобов'язання відобразити дебіторську
заборгованість за необґрунтовано
виданими підзвітними сумами коштів у
сумі 99,26 грн., прийняття заходів щодо
відшкодування необґрунтовано виданих
коштів під звіт ОСОБА_11 у сумі 99,26 грн.
та стягнення у разі невідшкодування
коштів з винної особи - головного
бухгалтера ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_10
шкоди у порядку та розмірі,
встановленому статтями130-136 КЗпП
України в частині зазначеної суми.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, ДФІ АРК оскаржила
їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права та прийняти нове
рішення про відмову у позові.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, працівниками відповідача
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Відкритого акціонерного товариства
«Феодосійська суднобудівна компанія
«Море» за період з 01.01.2010 по 31.10.2011, за
результатами якої складено акт ревізії
№ 06-21/1.

На підставі вказаного акта ревізії та
зафіксованих у ньому виявлених
порушень відповідачем до позивача було
направлено лист-вимогу від 13.02.2012
№01-06-14-14/1307 (далі - Вимога).

У пункті 4 Вимоги зазначено, що в ході
ревізії встановлено, що в порушення
пункту 140.1.7 статті 140 Податкового
Кодексу України до звітів про
використання коштів, виданих на
відрядження, необґрунтовано включені
вартість квитків поза межами періоду
відрядження на суму 932,97 грн.
працівників ОСОБА_2 на суму 36,71 грн.,
ОСОБА_3 на суму 583,83 грн., ОСОБА_4 на суму
36,71 грн., ОСОБА_5 на суму 36,71 грн., ОСОБА_6
на суму 70,49 грн., ОСОБА_7 на суму 168,45 грн.;
вартість добових по відрядженнях в
результаті невідповідності пункту
призначення згідно з відмітками у
посвідченні про відрядження та
наказами про відрядження на суму 170,00
грн., а саме працівників ОСОБА_8 на суму
85,00 грн. та ОСОБА_12 на суму 85,00 грн;
вартість проживання поза межами
періоду відрядження ОСОБА_9 на суму 594,00
грн., вартість проживання за 2 місяці,
замість одного, ОСОБА_13 на суму 630,00 грн.,
у зв'язку з чим ВАТ «ФСК «Море»
зобов'язано відобразити дебіторську
заборгованість за необґрунтовано
виданими підзвітними сумами коштів у
сумі 2 326,97 грн., прийняти заходи щодо
відшкодування необґрунтовано виданих
коштів під звіт вказаним особам на суму
2 326,97 грн. У разі не відшкодування
коштів стягнути ці кошти з винної особи
- головного бухгалтера ВАТ «ФСК «Море»
ОСОБА_10 шкоди у порядку та розмірі,
встановленому статтями130-136 КЗпП
України в частині зазначеної суми.

Відповідно до пункту 5 Вимоги позивач в
порушення пункту 8 Розділу І, пункту 1
Розділу ІІ Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 №59 (далі - Інструкція №59), включив
до звіту про використання коштів,
виданих на відрядження в результаті
невідповідності дати відрядження,
вказаної у наказі з датою відміток у
посвідченні про відрядження, витрачені
працівником ОСОБА_11 суму добових,
квитків на проїзд на суму 99,26 грн. У
зв'язку з цим, ВАТ «ФСК «Море»
зобов'язано відобразити дебіторську
заборгованість за необґрунтовано
виданими підзвітними сумами коштів у
сумі 99,26 грн., вжити заходів щодо
відшкодування необґрунтовано виданих
коштів під звіт ОСОБА_11 у сумі 99,26 грн.
та стягнення у разі невідшкодування
коштів з винної особи - головного
бухгалтера ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_10
шкоди у порядку та розмірі,
встановленому статтями130-136 КЗпП
України в частині зазначеної суми.

Також, судами попередніх інстанцій
установлено, що відповідно до акта
ревізії наказом ВАТ «ФСК «Море» від
11.07.2011 №340 ОСОБА_2 був відряджений у м.
Київ строком на 3 дні з 13.07.2011 по 15.07.2011.
Але в порушення пункту 140.1.7 статті 140
Податкового Кодексу України до звіту
про використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт ОСОБА_2 від
18.07.2011 №340, який складено за
відрядженням у м. Київ на загальну суму
2 032,40 грн., включено вартість квитка за
проїзд у автобусі від Сімферополя до
Феодосії з датою відправлення 17.07.2011
вартістю 36,71 грн. Ця сума відшкодована
ОСОБА_2

Наказом позивача ОСОБА_3 був
відряджений у м. Харків строком на 5
днів з 08.08.2011 по 12.08.2011. До звіту від
15.08.2011 №393 про використання коштів,
виданих на відрядження або під звіт
ОСОБА_3, на загальну суму 1 010,75 грн.,
включено квиток на проїзд у поїзді від
м. Феодосії до м. Харкова з датою
відправлення 06.08.2011 та датою прибуття
06.08.2011 вартістю 112,36; квиток на проїзд у
поїзді від м. Харкова до м. Феодосії з
датою відправлення 13.08.2011 та датою
прибуття 14.08.2011 вартістю 120,99 грн.;
загальна сума квитків - 233,35 грн.
Вищевказана сума відшкодована ОСОБА_3

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_11 був
відряджений у м. Сімферополь строком на
1 день 28.02.2011. Згідно з відмітками у
посвідченні про відрядження прибуття
та вибуття зазначено від 01.03.2011 та
додані квитки на проїзд в автобусі від
м. Феодосії до м. Сімферополя та від м.
Сімферополя до м. Феодосії з датою
відправлення 01.03.2011. Таким чином,
відповідач дійшов висновку про
неправомірність включення до звіту про
використання коштів суми 99,26 грн.
включно: добові, квітки на проїзд на
загальну суму 99,26 грн. Вищевказана сума
відшкодована ОСОБА_11

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_8 був
відряджений у м. Сімферополь з 21.09.2011
по 22.09.2011. Але згідно з відмітками у
посвідченні про відрядження, яке є
додатком до звіту про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт ОСОБА_8 на загальну суму 85,00 грн.,
прибуття та вибуття зазначено ТОВ
«Перший дім» м. Одеса, тобто
підприємством, яке не зазначено у
наказі про відрядження. Таким чином, до
звіту про використання коштів, виданих
на відрядження або під звіт ОСОБА_8
безпідставно включено добові у сумі
85,00 грн. Вищевказана сума відшкодована.

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_13 був
відряджений у м. Київ на 6 днів з 26.05.2011
по 31.05.2011. До звіту про використання
коштів на загальну суму 2 625,98 грн.
включено рахунок - фактуру від 27.05.2011
ТОВ «Дружба-Україна» за проживання у
номері «Економ» за 3 доби на 2 місця на
суму 1 260,00 грн. Однак, відповідно до
наказу Товариства від 24.05.2011 №255 ОСОБА_13
був відряджений у м. Київ один та
витрати відрядженому працівнику на
найм житлового приміщення повинні
бути відшкодовані з розрахунку
вартості одного місця у готелі
Вартість за 3 доби на 1 місце складає 630,00
грн. Вищевказана сума відшкодована
ОСОБА_13

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_4
відряджено у м. Сімферополь (ВАТ «Завод
«Фіолент») 25.06.2011. Але до звіту про
використання коштів на загальну суму
166,79 грн. включено квиток на проїзд у
автобусі від м. Сімферополя до м.
Феодосії з датою відправлення 26.06.2011
вартістю 36,71 грн. Вищевказана сума
відшкодована ОСОБА_4

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_3 був
відряджений у м. Харків (ДП
«Харківстандартметрологія») строком
на 6 днів з 28.03.2011 по 02.04.2011. Відповідно
до посвідчення про відрядження,
фактично строк відрядження склав 5 днів
з 28.03.2011 по 01.04.2011. До звіту про
використання коштів, який складено за
відрядженням у м. Харків на загальну
суму 353,83 грн., включено: квиток на
проїзд у поїзді від м. Феодосії до м.
Харкова з датою відправлення 26.03.2011 та
датою прибуття 26.03.2011 вартістю 80,36 грн.;
квиток на проїзд у поїзді від м. Харкова
до м. Сімферополя з датою відправлення
02.04.2011 та датою прибуття 02.04.2011 вартістю
75,84 грн.; квиток на проїзд у автобусі від
м. Сімферополя до м. Феодосії з датою
відправлення 02.04.2011 вартістю 27,63 грн.;
загальна сума квитків - 183,83 грн.
Вищевказана сума відшкодована ОСОБА_3

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_3 був
відряджений у м. Харків строком на 5
днів з 12.09.2011 до 16.09.2011. До звіту про
використання коштів, який складено за
відрядженням у м. Харків на загальну
суму 950,12 грн., включено квиток на проїзд
у поїзді від м. Феодосії до м. Харкова з
датою відправлення 10.09.2011 та датою
прибуття 10.09.2011 вартістю 83,36 грн.; квиток
на проїзд у поїзді від м. Харкова до м.
Феодосії з датою відправлення 17.09.2011 та
датою прибуття 18.09.2011 вартістю 83,36 грн.;
загальна сума квитків 166,72 грн.
відшкодована ОСОБА_3

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_5 був
відряджений у м. Київ строком на 3 дні з
21.09.2011 по 23.09.2011. До звіту про
використання коштів, який складено за
відрядженням у м. Київ на загальну суму
945,36 грн., включено квиток на проїзд у
автобусі від м. Сімферополя до м.
Феодосії з датою відправлення 25.09.2011
вартістю 36,71 грн. Кошти відшкодовано.

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_6 був
відряджений у м. Сімферополь 13.05.2011.
Але до звіту про використання коштів,
який складено за відрядженням у м.
Сімферополь на загальну суму 171,21 грн.,
включено квиток на проїзд у автобусі
від м. Сімферополя до м. Феодосії з
датою відправлення 14.05.2011 вартістю 33,78
грн. Кошти відшкодовано.

Наказом позивача ОСОБА_7 був
відряджений у м. Київ («ТОВ «Мадеко
ЛТД») строком на 5 днів з 04.07.2011 по 08.07.2011.
До звіту про використання коштів на
загальну суму 1 205,71 грн., включено
квиток на проїзд від м. Києва до м.
Сімферополя з датою відправлення 09.07.2011
та датою прибуття 10.07.2011 вартістю 131,74
грн.; квиток на проїзд від м.
Сімферополя до м. Феодосії з датою
відправлення 10.07.2011 вартістю 36,71 грн.;
загальна сума квитків 168,45 грн.
відшкодована працівнику.

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_9 був
відряджений у м. Київ (Адміністрація
державної прикордонної служби України)
на 3 дні з 27.07.2011 по 29.07.2011. Але до звіту
про використання коштів, який складено
за відрядженням у м. Київ на загальну
суму 1 278,00 грн., включено рахунок від
27.07.2011 №74690 Київської філії ТОВ
«Ардена» за проживанням за 2 доби на
суму 1 188,00 грн. Відповідно до відміток
про відрядження дата прибуття до м.
Києва та дата вибуття з м. Києва - 28.07.2011,
тобто 1 доба. Вартість за 1 добу складає
594,00 грн. Сума відшкодована ОСОБА_9

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_6 був
відряджений у м. Сімферополь 28.10.2011. До
звіту про використання коштів, який
складено за відрядженням у м.
Сімферополі на загальну сум 140,36 грн.,
включено квиток на проїзд у автобусі
від м. Сімферополя до м. Феодосії з
датою відправлення 29.10.2011 вартістю 36,71
грн. Сума відшкодована.

Наказом ВАТ «ФСК «Море» ОСОБА_12
відряджений у м. Сімферополь
(Міністерство економіки) 19.08.2011. Згідно
з відмітками у посвідченні на
відрядження, прибуття та вибуття
проставлено іншою організацією -
Територіальним управлінням
Державного комітету України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду по АР Крим і м.
Севастополю. Таким чином, до звіту про
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт особі
безпідставно, як вважає відповідач,
включено добові у сумі 85,00 грн. Сума
відшкодована.

Судами попередніх інстанцій щодо
порушення положень Інструкції №59
установлено, що під дію її положень
підпадає два відрядження, а саме
ОСОБА_11 та ОСОБА_3 (відрядження на 6 днів
до м. Харкова), які мали місце до квітня
2011 року.

ВАТ «ФСК «Море» не оплатило ОСОБА_11 та
ОСОБА_3 (відрядження на 6 днів до м.
Харкова) ні добові витрати, ні зарплату,
не відшкодувало витрати на
проживання, а відшкодувало цим
працівникам лише витрати на проїзд до
місця відрядження і назад.

Суди попередніх інстанцій установили,
що вказані працівники затримувались у
місцях відрядження, а тому дати квитків
за межами термінів відряджень.

З урахуванням того, що з 11.04.2011 дія
Інструкції № 59 припинила дію щодо
комерційних підприємств, відповідач,
визначаючи порушення позивачем норм
законодавства, посилався на положення
Податкового Кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що відшкодування вартості
проживання в двомісному номері у
відрядженні за наказом №255 від 24.05.2011
ОСОБА_13 в сумі 630,00грн. та відшкодування
витрат на службове відрядження ОСОБА_12
за наказом від 18.08.2011 №418 у сумі 85,00 грн.
є необгрунтованими, а тому висновки
відповідача в акті ревізії та вимогах в
цієї частині є правомірними, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову в цієї частині.

Щодо решти випадків відшкодування
коштів позивачем працівникам у зв'язку
з відрядженнями суди попередніх
інстанцій установили, що такі дії ВАТ
«ФСК «Море» були правомірними,
оскільки витрати були обґрунтованими,
пов'язані з діяльністю підприємства та
на виконання наказів про відрядження.

У той же час, судами установлено, що
переїзд до місця відрядження та назад
здійснювався ОСОБА_9 автотранспортом
за власний рахунок. Працівник прибув
до м. Київ 27.07.2011 увечері, протягом
наступного дня вирішив службові
питання, переночував у готелі та зранку
29.07.2011 виїхав додому.

Таким чином, проживання та переїзд
ОСОБА_9 відбулися у межах строку
відрядження, йому відшкодовано добові
витрати за три дні та проживання
протягом двох діб, що відповідає
наданим документам.

Щодо відрядження працівника ОСОБА_8, то
судами попередніх інстанцій
установлено, що не зважаючи на факт
здійснення відміток про прибуття та
вибуття працівника іншим
підприємством, тобто відмінним від
того, яке зазначене в наказі, вказаний
працівник довів виконання покладених
на нього завдань у зв'язку з
відрядженням.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку, що вимоги відповідача
є обґрунтованими лише в частині
зобов'язання ВАТ «ФСК «Море» вчинити
дії, спрямовані на відшкодування
коштів, витрачених по відрядженнях
ОСОБА_13 в сумі 630,00 грн. та ОСОБА_12 у сумі
85,00 грн.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаним висновком
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1.7 розділу І
Інструкції № 59 витрати на проїзд до
місця відрядження і назад
відшкодовуються в розмірі вартості
проїзду повітряним, залізничним,
водним і автомобільним транспортом
загального користування (крім таксі) з
урахуванням усіх витрат, пов'язаних із
придбанням проїзних квитків і
користуванням постільними речами в
поїздах, та страхових платежів на
транспорті. Відрядженому працівникові
відшкодовуються витрати на проїзд
транспортом загального користування
(крім таксі) до станції, пристані,
аеропорту, якщо вони розташовані за
межами населеного пункту, де постійно
працює відряджений, або до місця
перебування у відрядженні. За
наявності декількох видів транспорту,
що зв'язує місце постійної роботи з
місцем відрядження, адміністрація може
запропонувати відрядженому
працівникові вид транспорту, яким йому
слід користуватися. У разі відсутності
такої пропозиції працівник самостійно
вирішує питання про вибір виду
транспорту.

Пунктом 1.3 розділу І Інструкції №59 було
встановлено, що фактичний час
перебування у відрядженні
визначається за відмітками в
посвідченні про відрядження щодо
вибуття з місця постійної роботи й
прибуття до місця постійної роботи.

Таким чином, витрати на проїзд до місця
відрядження і назад відшкодовуються в
повній сумі, незважаючи на затримку
працівника, оскільки характер
службового відрядження передбачає
відбуття та повернення працівника до
місця роботи.

Згідно з пунктом 1.10. Розділу І
Інструкції №59 за час затримки в місці
перебування у відрядженні без поважних
причин працівникові не виплачується
заробітна плата, не відшкодовуються
добові витрати, витрати на наймання
житлового приміщення та інші.

Отже, суд касаційної інстанції
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції
про те, що витрати на проїзд не можна
назвати «витратами за час затримки»,
оскільки такі витрати були б понесені
незалежно від того, чи затримається
працівник у відрядженні чи ні, і їх
розмір прямо не залежить від періоду
відрядження.

Відповідно до підпункту 140.1.7 пункту 140.1
статті 140 ПК України будь-які витрати на
відрядження можуть бути включені до
складу витрат платника податку за
наявності документів, що підтверджують
зв'язок такого відрядження з
діяльністю такого платника податку,
зокрема (але не виключно) таких:
запрошень сторони, що приймає,
діяльність якої збігається з
діяльністю платника податку;
укладеного договору чи контракту;
інших документів, які встановлюють або
засвідчують бажання встановити
цивільно-правові відносини;
документів, що засвідчують участь
відрядженої особи в переговорах,
конференціях або симпозіумах, інших
заходах, які проводяться за тематикою,
що збігається з господарською
діяльністю платника податку.

Таким чином, оскільки судами
попередніх інстанцій установлено
безпосередній зв'язок описаних вище
витрат працівників ВАТ «ФСК «Море» зі
службовими відрядженнями (крім
громадян ОСОБА_12 та ОСОБА_13), а фактичне
прямування працівників до/з місця
відрядження за межами строку,
визначеного у відповідному наказі
підприємства, не може бути підставою
для відмови у відшкодуванні витрат за
проїзд, підтверджених належним чином,
колегія суддів суду касаційної
інстанції вважає висновки судів
попередніх інстанцій обґрунтованими.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій в
оскаржуваній частині.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Автономній Республіці Крим
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 26
липня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.