Справа № 2а/0570/9426/12
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/66423/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О., розглянувши у порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державного підприємства
"Вугільна компанія "Краснолиманська" на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08.08.2012 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2012 у
справі № 2а/0570/9426/2012 за позовом
Державного підприємства "Вугільна
компанія "Краснолиманська" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Донецьку
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство звернулось до суду з
позовом до державного податкового
органу про скасування податкового
повідомлення-рішення від 03.05.2012 №
/3930/10/15-17-3, яким зобов'язано
Підприємство сплатити штраф у розмірі
20 %, що становило 10 151,64 грн., за затримку
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 799
503 ,22 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовано
тим, що строки погашення податкового
боргу, стягнутого у судовому порядку,
положеннями Податкового кодексу
України не регулюються. При цьому,
позивач зазначив, що згідно графіку
погашення розстрочених на підставі
рішення суду сум заборгованості за
платежами, контроль за справлянням
яких здійснюється державним
податковим органом, було сплачено
Підприємством вчасно.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного адміністративного суду, у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Підприємство звернулось до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, де посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить зазначені судові
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

При цьому вказується на ті ж підстави,
що і в позовній заяві.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що працівниками
Державної податкової служби проведена
камеральна перевірка своєчасності
сплати Підприємством узгодженого
податкового зобов'язання з ПДВ та
поновленого податкового боргу за
деклараціями минулих років та
розстроченого згідно рішення суду, за
результатами якої (перевірки)
складений акт від 11.04.2012.

У ході перевірки виявлено, що позивачем
в порушення пп. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203
Податкового кодексу України порушено
строки сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 799 503 ,22 грн.

На підставі вищевказаного акта
перевірки та ст. 126 Податкового кодексу
України податковим органом ухвалено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення про застосування
штрафних санкцій.

Судами також встановлено, що,
передумовою застосування до позивача
фінансових санкцій у цій справі було
самостійне зарахування платежів
податковим органом, спрямованих
платником податку в рахунок погашення
розстроченого судовим рішенням
податкового боргу, у рахунок сплати
іншого податкового боргу.

Отже, суть спірних правовідносин у цій
справі полягає у правомірності
перерозподілу податковим органом
сплачених сум платником податку у
рахунок податкових боргів, що не
вказані в платіжних дорученнях та
нарахування штрафу на суми погашених
боргів такими коштами.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо скасування оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення,
керуючись п. 87.9 ст. 87, ст. 126 Податкового
кодексу України судові інстанції
виходили з того, що за наявності у
платника податків податкового боргу
зміст наявності у платіжних дорученнях
призначення платежу не має ніякого
значення, оскільки контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. При
цьому суди також зазначили, що в силу
положень Порядку про розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платників податків,
розробленого відповідно до ст. 100 глави
9 розділу II Податкового кодексу України
та затвердженого Наказом Державна
податкова адміністрація від 24.12.20110 №
1036, надання розстрочення (відстрочення)
надано саме податковим органом, на
відносини щодо виконання судових
рішень, врегульованих процесуальним
законодавством, даний порядок не
розповсюджується.

Проте, з таким висновком судів
погодитись не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального і
процесуального права.

Так, у даному випадку, як встановлено
судами попередніх інстанцій, внаслідок
певних обставин виконання рішення
(постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010 у
справі № 2а-25881/10/0570, яка набрала
законної сили), яким позовні вимоги
державного податкового органу про
стягнення з Підприємства на користь з
бюджету податкового боргу з ПДВ у
розмірі 16 632 214,00 грн. було надто
ускладненим, боржник (Підприємство)
звернувся до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання. Ухвалою
Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2011, яка
набрала законної сили, відповідно до
ст. 263 Кодексу адміністративного
судочинства України виконання
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010 у
справі № 2а-25881/10/0570 розстрочено на 5
років шляхом сплати боргу щомісячно з
січня 2012 року по листопад 2017 року по 277
203,56 грн. та 277 203,96 грн. у грудні 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та
обставин, встановлених попередніми
судовими інстанціями, відповідачем
були нараховані штрафні санкції за
несвоєчасну сплату узгоджених
податкових зобов'язань позивача, які
були скеровані платником податку на
сплату розстроченого судовим рішенням
боргу, та за несвоєчасну сплату
безпосередньо податкового боргу, що
розстрочений судовим рішенням.

Дійсно, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу
України у редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
передбачено, що у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Разом з тим, положення Податкового
кодексу України, якими визначені
основні засади сплати податкових
зобов'язань, визначених в порядку,
встановленому цим Законом, взагалі не
передбачають процедуру погашення
податкової заборгованості, стягнутої
на підставі судових рішень, у тому
числі на умовах розстрочення.

При цьому, законодавство України
гарантує виконання судових рішень.
Зокрема, згідно ст. 124 Конституції
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України. Це
підтверджується і нормами ч. 1 ст. 255
Кодексу адміністративного судочинства
України, що передбачають, що постанова
суду, що вступила в законну силу, є
обов'язковою для осіб, що беруть участь
у справі, для їх правонаступників, а
також для всіх органів, підприємств,
установ і організацій, посадових або
службових осіб, інших фізичних осіб і
підлягає виконанню на всій території
України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У зв'язку з цим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що судові рішення першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08.08.2012 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2012 у
справі № 2а/0570/9426/2012 скасувати, а
матеріали справи направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко