Справа № 826/10961/13-а
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2013 року 13:35
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Київського
слідчого ізолятора управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області провизнання дій протиправними,
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі -
позивач) з позовом до Київського
слідчого ізолятора управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області (надалі - відповідач) про
визнання протиправними дії Київського
слідчого ізолятора управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області, які полягали у відмові
адвокату ОСОБА_1 09 січня 2013 року в
побаченні з підзахисним ОСОБА_2.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.07.2013 року на
підставі п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Київського слідчого
ізолятора управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області про
визнання протиправними дій.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.07.2013 року
скасовано, а справу направлено до суду
З огляду на викладене, ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21.11.2013 року відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що відповідачем
було їй протиправно відмовлено у
побаченні з підсудним, оскільки ОСОБА_1
було надано всі документи, необхідні
для підтвердження повноважень
захисника у відповідності з
положеннями ст. 50 Кримінального
процесуального кодексу України від
На судовий розгляд у судове засідання
17.12.2013 року з'явилися позивач та
представник відповідача.
Позивач у судовому засіданні позов
підтримав у повному обсязі та просив
суд задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти позову
заперечував, підтримавши доводи,
викладені у письмових запереченнях
проти позову, в яких зазначено, що
оскільки кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_2 передана до суду
до набуття Кримінальним процесуальним
кодексом України від 13.04.2012 року
чинності, у відповідності з
положеннями п. 11 Перехідних положень
вказаного Кодексу заява позивача про
побачення з підсудним повинна бути
подана в порядку, який діяв до набрання
чинності цим Кодексом, тобто згідно з
Кримінально-процесуального кодексу
України від 28.12.1960 року.
Суд у судовому засіданні 17.12.2013 року на
підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) ухвалив про
розгляд справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарання
покарань у м. Києві та Київській
області Родчина Р.Й. із заявою від 09.01.2013
року, в якій просив, керуючись ч. 5 ст. 46
Кримінального процесуального кодексу
України, дозволити побачення з
підзахисним, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
приміщенні Київського СІЗО Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у м. Києві та
В якості додатків до даної заяви,
відповідно до її копії, що міститься у
матеріалах справи, зазначено копію
договору про надання юридичної
допомоги від 09 жовтня 2012 року, копію
свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю та ордер від 09
Крім того, позивач звернулася до
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарання покарань у м. Києві
та Київській області Родчина Р.Й. зі
скаргою від 09.01.2013 року, зі змісту якої
вбачається, що підставою для звернення
з нею став факт не забезпечення
позивачу побачення з його підзахисним.
Начальник Київського СІЗО полковник
вн. сл. Родчин Р.Й. та начальник відділу
по контролю за виконанням судових
рішень підполковник вн. сл. Овчаренко
Н.В. листом від 22.01.2013 року №1197
повідомили позивача, що адвокату
ОСОБА_1 було відмовлено в побаченні з
підзахисним через недотримання вимог
КПК України та Закону України «Про
попереднє ув'язнення», а саме: згідно з
пунктом ХІ Перехідних положень КПК
України 2012 року, кримінальні справи,
які до дня набрання чинності цим
Кодексом надійшли до суду від
прокурорів з обвинувальним висновком,
постановою про застосування
примусових заходів медичного та
виховного характеру, постановою про
направлення справи до суду для
вирішення питання про звільнення особи
від кримінальної відповідальності,
розглядаються судами першої,
апеляційної та касаційної інстанцій і
Верховним судом в порядку, який діяв до
набрання чинності цим Кодексом, за
нормами Кримінально-процесуального
кодексу України 1960 року. При цьому,
зазначено, що документом, який
підтверджував повноваження захисника
до вступу в дію КПК України 2012 року було
письмове повідомлення органу, в
провадженні якого перебуває
кримінальна справа про допуск
захисника, а після вступу в дію КПК 2012
року - документи перелічені в ст. 50 КПК
України. Враховуючи те, що відносно
ОСОБА_2 провадження здійснюється за
нормами КПК України 1960 року, та у
зв'язку з невиконанням обов'язків
захисника щодо дотримання норм КПК
України 1960 року, а саме: отримання в
суді та надання адміністрації СІЗО
дозволу на побачення з підсудним
ОСОБА_2, позивачу відмовлено у
побаченні з підзахисним.
Вважаючи таку відмову протиправною, а
свої права та охоронювані законом
інтереси порушеними, позивач звернувся
з позовом до суду.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить
З огляду на обставини даної справи
вбачається, що спірні правовідносини, з
приводу яких позивач звернувся до суду,
виникли 09.01.2013 року, тобто з моменту не
допуску позивача до підзахисного.
Так, нормативно-правовим актом, який
станом на момент виникнення спірних
правовідносин, та який набрав чинності
20.11.2013 року відповідно до
Інформаційно-аналітичної системи
«Ліга:Закон», визначає порядок
кримінального провадження на
території України, є Кримінальний
процесуальний кодекс України від 13.04.2012
року №4651-VI (надалі - КПК України 2012
При цьому, п. 11 Перехідних положень КПК
України 2012 року визначено, що
кримінальні справи, які до дня набрання
чинності цим Кодексом надійшли до суду
від прокурорів з обвинувальним
висновком, постановою про застосування
примусових заходів медичного чи
виховного характеру, постановою про
направлення справи до суду для
вирішення питання про звільнення особи
від кримінальної відповідальності,
розглядаються судами першої,
апеляційної та касаційної інстанцій і
Верховним Судом України в порядку, який
діяв до набрання чинності цим Кодексом.
З аналізу вищевикладеної норми
вбачається, що п. 11 Перехідних положень
КПК України 2012 року врегульовано
питання застосування законодавства
саме у разі розгляду кримінальних
справ судами першої, апеляційної та
касаційної інстанцій і Верховним Судом
Водночас, як вбачається з матеріалів
справи позивач звернулася до посадової
особи відповідача з метою реалізації
власного права, як захисника у
кримінальному провадженні, на
побачення з підзахисним.
Приписами ст. 12 Закону України «Про
попереднє ув'язнення» від 30.06.1993 року
№3352-ХІІ (надалі - Закон №3352)
встановлений порядок надання побачень
особам, взятим під варту.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону №3352 (в редакції,
що діяла станом на момент виникнення
спірних правовідносин), особа, взята
під варту, має право на побачення з
захисником наодинці, без обмеження
кількості побачень та їх тривалості, у
вільний від виконання слідчих дій час.
Повноваження захисника щодо
здійснення захисту особи, яка
тримається під вартою, підтверджуються
відповідно до статті 50 Кримінального
процесуального кодексу України.
Адміністрація установи повинна
забезпечити умови для проведення
побачень, у тому числі які виключають
при побаченні із захисником можливість
третіх осіб мати доступ до інформації,
що надається в процесі побачення.
Слід зазначити, що положення ч. 5 ст. 12
Закону №3352 викладено у вищезазначеній
редакції у відповідності з пп. 8 п. 21
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Кримінального
процесуального кодексу України» від
13.04.2012 року №4652-VI (надалі - Закон №4652).
При цьому, п. 1 розділу ІІ «Прикінцеві
положення» Закону №4652 визначено, що
цей Закон набирає чинності з дня
набрання чинності Кримінальним
процесуальним кодексом України, з
урахуванням виключень, серед яких
особливий порядок щодо набрання
чинності пп. 8 п. 21 цього Закону не
Отже, саме приписами ч. 5 ст. 12 Закону
№3352 (в редакції, що діяла станом на
момент виникнення спірних
правовідносин) з банкетним відсиланням
до положень ст. 50 КПК України 2012 року
встановлені передумови для допуску
захисника на побачення з особою, яка
перебуває під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України 2012
року, повноваження захисника на участь
у кримінальному провадженні
підтверджуються: 1) свідоцтвом про
право на зайняття адвокатською
діяльністю; 2) ордером, договором із
захисником або дорученням органу
(установи), уповноваженого законом на
надання безоплатної правової допомоги.
Встановлення будь-яких додаткових
вимог, крім пред'явлення захисником
документа, що посвідчує його особу, або
умов для підтвердження повноважень
захисника чи для його залучення до
участі в кримінальному провадженні не
допускається (ч. 2 ст. 50 КПК України 2012
З огляду на викладене вище, виходячи з
встановлених судом обставин даної
адміністративної справи та враховуючи
зазначення в якості додатків до заяви
від 09.01.2013 року, якою позивач просив
дозволити побачення з підзахисним,
копії договору про надання юридичної
допомоги від 09 жовтня 2012 року, копії
свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю та ордеру від
09 січня 2013 року, що не заперечувалося
представником відповідача під час
судового розгляду справи, суд дійшов
висновку, що відповідачем протиправно
відмовлено позивачу в побаченні з
підзахисним ОСОБА_2 09.01.2013 року.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, відповідач як суб'єкт
владних повноважень н довів
правомірності своїх дій, натомість,
доводи позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає задоволенню в
Керуючись ст.ст. 69-71, 94,158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
1. Позов задовольнити у повному
2. Визнати протиправними дії
Київського слідчого ізолятора
управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області, які полягали у
відмові адвокату ОСОБА_1 09 січня 2013 року
в побаченні з підзахисним ОСОБА_2.
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок