Справа № 820/9552/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.Справа № 820/9552/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

пердставника позивача Таранов О.В

представника відповідача Гаспарян А.Н.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Чугуївської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013р. по
справі № 820/9552/13-а

за позовом Державного підприємства
"Новопокровський комбінат
хлібопродуктів"

до Чугуївської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 року
позовні вимоги Державного
підприємства «Новопокровський
комбінат хлібопродуктів» до
Чугуївської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено в
повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 01.06.2013 року № 000051540 про
зменшення Державному підприємству
"Новопокровський комбінат
хлібопродуктів" суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 238802, 00 грн. (двісті
тридцять вісім тисяч вісімсот дві
гривні) за основним платежем та 59700, 50
грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот
гривень 50 копійок) за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та постановити
нове рішення, яким повністю відмовити
позивачу в задоволенні позову.
Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з»ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин вимоги ст.ст.200,201
Податкового Кодексу України та норми
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об»єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що Чугуївською ОДПІ було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача,
результати проведеної перевірки
оформлені актом від 27.05.2013 року
№330/154/00953042 "Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки Державного підприємства
"Новопокровський комбінат
хлібопродуктів" Державного агентства
резерву України, код за , з
питання взаємовідносин з ТОВ
"ГЛОБОЛ-РЕЄСТР" за
січень 2013 року" .

Згідно висновків акта перевірки
встановлено порушення ДП
"Новопокровський КХП" пп. 198.2, п.198.3, п.
198.6, ст. 198, пп. 200.4 ст. 200, пп. 200.1, ст. 201
Податкового кодексу України від 02
грудня 2012 року № 2755-VI із змінами та
доповненнями в результаті чого
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за лютий 2013 р. у сумі
238802, 00 грн.

Не погодившись із вказаними висновками
акта перевірки позивачем до
Чугуївської ОДПІ були подані
заперечення на акт перевірки № 363 від
28.05.2013 року, за результатами розгляду
яких Чугуївською ОДПІ було надано
відповідь від 30.05.2013 року № 4042/10/15.4-25 про
правомірність висновків, викладених в
акті перевірки.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01.06.2013 року №
000051540 про зменшення ДП "Новопокровський
КХП" суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
238802, 00 грн. за основним платежем та 59700, 50
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Не погодившись з цим податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
ході судового розгляду знайшов
підтвердження факт порушення спірним
податковим повідомленням-рішенням
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин. Висновки перевіряючих,
викладені в акті перевірки носять
характер суб»єктивних припущень та не
підтверджені жодними належними та
допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що у
перевіряємому податковим органом
періоді позивач мав господарські
взаємовідносини із ТОВ "Глобол -
Реєстр", яке зареєстроване юридичною
особою 30.06.1998 р. виконавчим комітетом
Харківської міської ради,
місцезнаходження: м. Харків, вул.
Дарвіна, 33, кв. 8, основний вид
економічної діяльності - 46.21 оптова
торгівля зерном, необробленим тютюном,
насінням і кормами для тварин, включене
до ЄДР ЮО та ФОП, що підтверджується
копією витягу № 17549931 від 12.11.2013 р..

Згідно копії свідоцтва № 100320437 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 03.02.2011 року та копії витягу
з офіційного веб-сайту Міністерства
доходів і зборів України minrd.gov.ua/reestr ТОВ
"Глобол-Реєстр" зареєстровано
платником податку.

Згідно з договором від 15.01.2013 року №0032
ТОВ "Глобол-Реєстр" було поставлено на
адресу ДП "Новопокровський КХП" пшеницю
2 класу гр. А.

Факт реальності вказаної операції
підтверджується копіями: податкових
накладних від 17.01.2013 р. №1 та від 19.01.2013 р.
№ 3, видаткової накладної від 19.01.2013 р.
№1, залізничної накладної від 17.01.2013 р.
№33461948, копією журналу реєстрації
довіреностей.

Отриманий товар було оплачено згідно з
платіжними дорученнями від 17.01.2013 р. №
88, від 21.01.2013 р. № 104 на загальну суму
1421528,46 грн., в тому числі на рахунок
контрагента перераховано ПДВ в сумі
236921,41 грн., та 10297,84 грн., в т.рах ПДВ 1716,31
грн. було зараховано шляхом
взаємозаліку в рахунок погашення
заборгованості за послуги з сушки та
очищення зерна.

У подальшому придбаний товар був
використаний останнім у власній
господарській діяльності, що
підтверджується копіями акта про
зачистку виробничого корпусу та про
результати переробки зерна, накладних
про відпуск зерна в переробку, рапортів
про виробітку та здавання продукції й
використані тари по вибойному
відділенню, видаткових накладних,
вантажних митних декларацій,
товарно-транспортних накладних.

Суму податку на додану вартість в
розмірі 238801, 57 грн. позивачем було
віднесено до податкового кредиту січня
2013 року та включено до додатку № 5
податкової декларації з податку на
додану вартість за січень 2013 року.

В свою чергу ТОВ "Глобол-Реєстр" суму
податку на додану вартість в розмірі
238801, 57 грн. по взаємовідносинам із ДП
"Новопокровський КХП" включено до
податкових зобов'язань за січень 2013
року, що відповідає даним податкової
декларації з податку на додану
вартість за січень 2013 року, що
підтверджується копією акта ДПІ у
Київському районі № 283/22.4-07/25613583 від
07.05.2013 р. "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Глобол-Реєстр",
щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за січень 2013 року".

ДП "Новопокровський КХП" до
податкової декларації з ПДВ за січень
2013 року (19.02.2013 року вх. № ) подано
"Заяву про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Д8)" (19.02.2013 року
вх. № ), згідно якої: відповідно до
пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу
ДП "Новопокровський КХП" заявлено про
порушення продавцем - ТОВ
"Глобол-Реєстр" порядку заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних, а саме:
при перевірці не підтверджено
реєстрацію податкових накладних від
17.01.2013 р. №1 та від 19.01.2013 р. № 3 у єдиному
реєстрі податкових накладних. Ці
обставини представником відповідача
не заперечуються та підтверджуються
також письмовими запереченнями на
адміністративний позов.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Відповідно
до ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, що повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 "Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 5 червня 1995 року за №168/704,
визначено, що первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Пунктом 2.4 вказаного
положення встановлено, що первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд першої інстанції вірно
зазначив, що зміст оглянутих
документів містить назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; особистий підпис особи, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції; первинні
документи виписані реально існуючими
суб'єктами права.

Таким чином, оглянуті документи не
мають дефектів форми або змісту, які в
силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

У позивача право на податковий кредит
виникло на дату отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
товару чи послуг.

У п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України де вказано, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг
(п.п."а"п.198.1 ст.198).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону. Відповідно до п.
201.4 ст. 201 Податкового кодексу України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідачем по справі не надано
доказів фактичного нездійснення
господарських операцій, суми за якими
позивачем включені до складу
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість. Наявні в
матеріалах судової справи та
досліджені в ході судового розгляду
первинні документи за змістом
відповідають вимогам законодавства, що
пред'являються до первинних
документів, доказів недостовірності
даних в цих документах відповідачем не
надано.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового
Кодексу України якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює кумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових Періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Не мають права на отримання бюджетного
відшкодування особи, які: були
зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів) (п. 200.5.
ст. 200 Податкового кодексу України).

Судовим розглядом встановлено, що усі
витрати позивача з придбання товару
були об'єктивно необхідні позивачу для
забезпечення власної господарської
діяльності.

Згідно п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Отже, законодавцем зобов'язано саме
продавця товарів/послуг зареєструвати
податкову накладну в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг, або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг. (п. 201.10
ст. 201 ПК України, п. 7 Наказу Мінфіну "Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної" від 01.11.2011, № 1379).

Заява із скаргою на постачальника є
єдиним документом й не потребує
додання до заяви ще й окремої скарги.

Так, форма заяви про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
затверджена наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 р. N 1492, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 20.12.2011 р. за N 1490/20228 (додаток 8 до
податкової декларації з ПДВ).

Отже, подання позивачем такої заяви
"Заяви про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Д8)" (19.02.2013 року
вх. № ) є достатнім для віднесення
суми ПДВ до податкового кредиту,
оскільки за визначенням саме заява із
скаргою на такого постачальника є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.

При цьому законодавець не позбавляє
права платника податків на включення
сум податку до складу податкового
кредиту у разі неподання або
неодночасного подання із такою заявою
додатків - копій товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку. Тому
подання позивачем до Чугуївської ОДПІ
окремого документа, а саме - скарги № 133
від 19.02.2013 року із копіями податкових
накладних, виписаних ТОВ
"Глобол-Реєстр", на наступний день після
подання заяви не має юридичного
значення та не може слугувати
підставою для позбавлення позивача
права на віднесення суми до складу
податкового кредиту.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права, а таким чином за змістом
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка (слід розуміти -відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

В актах перевірки відображено, що
позивач та його контрагент на момент
здійснення господарських операцій
перебували зареєстрованими у
встановленому порядку як юридичні
особи. Разом з тим, податковий орган
протиправно не взяв до уваги наявність
належним чином оформлених первинних та
податкових документів, на
підтвердження належного укладення та
виконання договору.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду
відповідачем за правилами ч. 2 ст. 71 КАС
України не спростовано достовірності
відомостей первинних та розрахункових
документів, поданих платником податків
на підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій за
спірними правочинами.

З огляду на наведене вище, оцінивши
наявні в справі докази, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскільки ДП
"Новопокровський КХП" були отримані
податкові накладні від його
контрагента, які за формою та змістом
відповідають нормам чинного
законодавства України та засвідчують
факт отримання позивачем товарів,
повністю сплачені кошти за ці товари,
які використано у власній
господарській діяльності
підприємства, суд приходить до
висновку, що ДП "Новопокровський КХП"
правомірно включило до складу
податкового кредиту оскаржувану суму
податку на додану вартість за
перевіряємий період.

Щодо заявлення вказаної суми до
бюджетного відшкодування колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4-6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984 акт документальної
перевірки повинен містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. За результатами
документальної перевірки в акті
викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Перевірка позивача здійснювалася не за
лютий місяць, а за січень 2013 року, як-то
зазначено в самому акті перевірки. Крім
того, в акті перевірки позивача
податковий орган не вказав первинні
або інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача, що підтверджують включення
суми податку на додану вартість по
взаємовідносинам позивача із ТОВ
"Глобол-Реєстр" до заявленої суми
бюджетного відшкодування за лютий 2013
року.

Дані перевірок контрагентів позивача
іншими податковими органами не можуть
бути підставою для висновку про
неправомірність віднесення сум до
валових витрат або визнання
податкового кредиту непідтвердженим.

Доказами порушення правил віднесення
сум до валових витрат та формування
податкового кредиту є матеріали
перевірки платника податків,
проведених з дослідженням його
первинних бухгалтерських документів, а
не дані актів перевірок чи про
неможливість проведення зустрічних
звірок.

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на прибуток та
податку на додану вартість, відсутні
підстави застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів).

Судовим розглядом встановлено, що під
час розгляду відповідачем за правилами
ч. 2 ст. 71 КАС України не спростовано
достовірності відомостей первинних та
розрахункових документів, поданих
платником податків на підтвердження
факту реальності здійснення
господарських операцій за спірними
правочинами.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про те, що прийняте
Чугуївською ОДПІ податкове
повідомлення-рішення від 01.06.2013 року №
000051540 підлягає скасуванню, як таке, що
прийняте з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про порушення судом першої інстанції
під час розгляду справи вимог ст.ст. 200,
201 Податкового Кодексу України та норм
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об»єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з"ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013р. по
справі № 820/9552/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В.

Повний текст ухвали виготовлено
20.01.2014р.