Справа № 820/11520/13-а
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
№ 820/11520/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.

за участю представників сторін :

позивача- Жук Д.О.,

відповідача 1 - не прибув,

відповідача 2 - Гаспарян А.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданнів приміщенні суду в м. Харкові
адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
"Вовчанський агрегатний завод", до
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, про визнання дій
протиправними та стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Публічне акціонерне
товариство "Вовчанський агрегатний
завод", з адміністративним позовом до
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, Вовчанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України, в якому просить суд: визнати
противоправною бездіяльність
Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України за
ненадання висновку до узагальненої
інформації Держказначейству в сумі 90898,
00 грн. бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість; стягнути з
Державного бюджету України на користь
Публічного акціонерного товариства
"Вовчанський агрегатний завод"
відшкодування податку на додану
вартість у сумі 90698,00 грн.

Позивач вважає бездіяльність ДПІ
протиправною, незаконною та вказує, що
підприємство позивача має законне
право на отримання бюджетного
відшкодування, що підтверджується
рішеннями судів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив задовольнити позов
у повному обсязі.

Крім того, у судовому засіданні
представником позивача надана заява
про визнання причин пропущення строку
для звернення до суду поважними та
поновлення пропущеного строку.

Представник першого відповідача у
судове засідання не прибув, про дату,
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Згідно ст. 35 КАС України відповідач є
належно повідомленим про дату, час та
місце судового засідання, що є
підставою розгляду справи за
відсутності представника податкового
органу.

Представник другого відповідача у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував,
посилаючись на правомірність та
законність своїх дій, просив суд
відмовити в задоволенні позову. В
наданих письмових запереченнях проти
задоволення позовних вимог
заперечував, зазначивши, що порядок
взаємодії між органами державної
податкової служби України та
Державного казначейства в процесі
судового розгляду та виконання рішень
суду щодо безспірного списання коштів
з рахунків, на яких обліковуються
надходження Державного бюджету
України з податку на додану вартість
врегульовано спільним Наказом
Державного казначейства України та
державної податкової адміністрації
України від 27.04.2004 року № 82/245. Для
відшкодування податку на додану
вартість за рішенням суду органу
Державного казначейства потрібен
наказ суду та оригінал судового
рішення про зобов'язання відповідного
органу ДПС та казначейства
відшкодувати з бюджету зазначену суму
коштів. Крім того, перший відповідач
зазначив, що для позивача для звернення
за порушеним правом до суду у квітні 2011
року минув строк для звернення із
зазначеним позовом.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника другого
відповідача, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
публічне акціонерне товариство
"Вовчанський агрегатний завод" пройшло
встановлену процедуру державної
реєстрації. Перебуває на податковому
обліку в Вовчанській ОДПІ з 01.07.1998 року
має індивідуальний податковий номер
85, на час виникнення спірних
правовідносин було платником податку
на додану вартість згідно свідоцтва
№277452747 від 01.07.1998 року.

Судом встановлено, що 17.07.2009 року
ВАТ "Вовчанський агрегатний завод",
відповідно до пп.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", прийняло рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування за червень місяць 2009
року у розмірі 293600,00 грн., про що було
відмічено у податковій декларації з
податку на додану вартість, і подало до
Вовчанської МДПІ заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яку
було зареєстровано за вх. № 10811. До
декларації були додані: довідка щодо
залишку суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду; розрахунок суми
бюджетного відшкодування; заява про
повернення суми бюджетного
відшкодування; розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів; реєстр платіжних
доручень за травень 2009 року по ВАТ
«Вовчанський агрегатний завод.

Проте, податковий орган вважав, що
цю суму завищено, а сума бюджетного
відшкодування за червень місяць 2009
року складає 125772,00 грн.

У зв'язку з поданням ВАТ "Вовчанський
агрегатний завод" заяви про повернення
суми бюджетного відшкодування,
Вовчанською міжрайонною державною
податковою інспекцією у Харківській
області була проведена документальна
невиїзна (камеральна) перевірка з
питання достовірності заявленої суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, за результатами якої
складено акт №702/16-14309847 від 14 серпня 2009
року.

Відповідно до висновків акту
перевірки, позивач порушив п.п.7.7.2 п. 7.7
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість", а саме: зависив суму
бюджетного відшкодування за червень 2009
року на 125772,00 грн. за рахунок включення
до складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість не
підтверджених документами,
визначеними згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.
Закону, чим порушено вимоги пп.7.4.5 п.7.4
ст.7 вищевказаного Закону; в порушення
Порядку заповнення та подання
декларацій з ПДВ, затвердженого
Наказом ДПА України від 17 березня 2008
року №159, підприємство позивача
зменшило значення рядку 26 декларації з
ПДВ за червень 2009 року в сумі 290257,00 грн.,
тобто значення р.26 декларації з ПДВ за
червень 2009 року складає 1367837,00 грн.; за
травень 2009 року на 257888,00 грн. за рахунок
включення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
не підтверджених документами,
визначеними згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.
Закону, чим порушено вимоги пп.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону, а також порушення Порядку
заповнення та подання декларацій з ПДВ,
затвердженого Наказом ДПА України від
17 березня 2008 року №159, в результаті чого
зменшено значення р.26 декларації з ПДВ
за травень 2009 року в сумі 69649,00 грн.,
тобто значення р.26 декларації з ПДВ за
травень 2009 року складає 1582100,00 грн.

На підставі акту перевірки №702/16-14309847
від 14 серпня 2009 року начальником
Вовчанської МДПІ 19 серпня 2009 року було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0, за яким
ВАТ «Вовчанський агрегатний завод»
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 125772,00 грн.

Позивач не погодився з винесеним
податковим повідомленням-рішенням та
оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2010
року позов Публічного акціонерного
товариства "Вовчанський агрегатний
завод" до Вовчанської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Харківській області задоволено в
повному обсязі. Податкове
повідомлення-рішення № /0 від 19
серпня 2009 скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2010 року апеляційну скаргу Вовчанської
МДПІ залишено без задоволення,
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2010
року - без змін. Податковим органом,
який не погодився із рішеннями судів,
подана касаційна скарга.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 22 жовтня 2012 року касаційну скаргу
відповідача - Вовчанської міжрайонної
ДПІ у Харківській області - відхилено,
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2010 року залишено в без
змін.

З матеріалів справи вбачається, що
підприємство позивача 05.10.2012 року за
вих. №836/305-юр (а.с. 15) звернувся до
Вовчанської МДПІ з проханням надати
висновок органу Державної
казначейської служби із зазначенням
сум податків, що підлягають бюджетному
відшкодуванню, посилаючись на Спільний
наказ ДПА України та Державного
казначейства України № 68/23 від 03.02.2011
року у зв'язку із тим, що податкове
повідомлення-рішення №/0 було
скасоване.

Судом також встановлено, що 05.11.2012 року
за вих. № 836/322-юр (а.с. 16) позивач
звернувся до ДПС у Харківській області
з вимогою вжити заходи по внесенню до
узагальненої інформації сум податку,
що підлягають бюджетному
відшкодуванню у розмірі 257888,00 грн. та
90898,00 гривень, надавши копію ухвали ВАСУ
від 22.10.2012 р. по справі №2а-41247/10/2070 та
просили зобов'язати Вовчанську МДПІ в
строк до 12 жовтня 2012 року та внести до
реєстру нижче вказані суми - 257888 грн. та
125772 грн. (тобто від дня одержання даного
листа) та надати органу державної
казначейської служби висновки із
зазначеними сумами податку на додану
вартість, що підлягали відшкодуванню
із бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що
зверненню до Вовчанської МДПІ
передувало звернення підприємства
позивача до начальника управління
Державної казначейської служби
України у Вовчанському районі
Харківської області із проханням
повідомити про надання податковим
органом висновків щодо відшкодування
сум податку у розмірі 257888,0 грн. та 125772,0
грн. (а.с. 13).

Держказначейство у Вовчанському
районі повідомило, що станом на 10.09.2012
року висновки із зазначенням сум
податків на додану вартість, що
підлягають бюджетному відшкодуванню у
розмірі 257888 гривень та 125772 гривень від
Вовчанської МДПІ не надходили (а.с. 14).

Державна податкова служба у
Харківській області 05.12.2012 року листом
за №6016/10/15.4-24 повідомила про
продовженні терміну розгляду
вищевказаного звернення.

Листом від 20.12.2012 р. за №6024/10/15.4-24 ДПС у
Харківській області повідомила та
підтвердила, що за результатами
розгляду судового спору по справах №2а-
40500/09/2070 та №2а-41247/09/2070 скасовані
податкові повідомлення-рішення,
винесені за результатами перевірок по
заявлених сумах податку на додану
вартість по деклараціях за травень 2009
року на суму 257,9 тис. грн. та по
декларації за червень 2009 року на 125,7
тис. грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктами владних повноважень в
основу спірних дій відповідачів, а
також суджень суб'єктів владних
повноважень на відповідність вимогам
ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу
відшкодування сум податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
підприємства позивача.

Суд зазначає, що згідно з п.200.15 ст.200
Податкового кодексу України від у разі,
якщо за результатами перевірки сум
податку, заявлених до відшкодування,
платник податку або орган державної
податкової служби розпочинає
процедуру адміністративного або
судового оскарження, орган державної
податкової служби не пізніше
наступного робочого дня після
отримання відповідного повідомлення
від платника або ухвали суду про
порушення провадження у справі
зобов'язаний повідомити про це орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
тимчасово припиняє процедуру
відшкодування в частині оскаржуваної
суми до набрання законної сили судовим
рішенням. Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Під час розгляду справи судом
з'ясовано, що на неодноразові вимоги
ПАТ «Вовчанський агрегатний завод» по
відшкодуванню сум податку на додану
вартість, Державна податкова служба
України листом №2322/6/15-3515 від 15.02.2013 року
повідомила, що по справах № 2а-9168/10/2070
щодо відшкодуванню ПАТ «Вовчанський
агрегатний завод» податку на вартість
в сумі 257,9 тисяч гривень та 125,8 тисяч
гривень, відповідно ухвалами
адміністративного суду України від
17.03.2011 року та від 09.12.2010 року відкрито
касаційне провадження. Остаточні
судові рішення по даних справах не
прийняті.

Судовим розглядом встановлено, що
ухвала Вищого адміністративного суду
України від 22 жовтня 2012 року по справі
№2а- 41247/09/2070 набрала законної сили, а
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 19 серпня 2009 року скасовано.

Між тим, суд зазначає, що згідно ч. 3 та 5
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому проваджені, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 255 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, як беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій справі за
участю тих самих сторін.

Частиною 2 статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що судове рішення, яке
набрало законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Суд зазначає, що, згідно з положеннями
Кодексу адміністративного судочинства
України, набрання законної сили
судовим рішенням Вищого
адміністративного суду України не
пов'язано із закінченням строку на
оскарження такого рішення до
Верховного суду України.

Таким чином, закінчення процедури
судового оскарження в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України є винесення рішення Вищим
адміністративним судом України, а тому
твердження, що у відповідача не має
обов'язку надати висновок щодо
відшкодування позивачу суми ПДВ
заявленої у податкових деклараціях з
ПДВ не відповідає діючому
законодавству.

Системно аналізуючи положення статей
254-255 Кодексу адміністративного
судочинства України ст. 56, ст. 200
Податкового кодексу України, суд
приходить до висновку, що моментом
закінчення процедури судового
оскарження рішення (дії, бездіяльності)
суб'єкта владних повноважень про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ є дата набрання
законної сили судовим рішенням,
прийнятим за наслідками розгляду
адміністративної справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 Податкового
кодексу України після закінчення
процедури адміністративного або
судового оскарження орган державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів, що настали за днем
отримання відповідного рішення,
зобов'язаний подати органу Державного
казначейства України висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Суд зазначає, що згідно п. 200.13 ст. 200
Податкового кодексу України на
підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового
кодексу України джерелом сплати
бюджетного відшкодування (в тому числі
заборгованості бюджету) є доходи
Державного бюджету України.
Забороняється обумовлювати або
обмежувати виплату бюджетного
відшкодування наявністю або
відсутністю доходів, отриманих від
цього податку в окремих регіонах
України.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу
України в Україні застосовується
казначейська форма обслуговування
Державного бюджету України, яка
передбачає здійснення Державним
казначейством України операцій з
коштами державного бюджету.

Зміст статті 25 Бюджетного кодексу
України свідчить, що Державне
казначейство здійснює безспірне
списання з рахунків, на яких
обліковуються гроші Державного
бюджету та місцевих бюджетів, за
рішенням, яке було прийнято державним
органом, що відповідно до закону має
право на його застосування.

Відповідно до п. 4 ч. 4 Положення про
Державне казначейство України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1232 від 21.12.2005 року,
казначейство відповідно до покладених
на нього завдань провадить безспірне
списання коштів з рахунків, на яких
обліковуються кошти державного та
місцевого бюджетів і бюджетних
установ, за рішенням, яке було прийняте
державним органом, що відповідно до
закону має право на його застосування.

Відповідно до п.п. 4.1 Порядку
відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України та Державного казначейства
України від 02.07.1997 року № 209/72 (у
редакції наказу Державної податкової
адміністрації України та Державного
казначейства України від 21.05.2001 року №
200/86) відшкодування податку на додану
вартість з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства
України за висновками податкових
органів або за рішенням суду.

Згідно п.п. 6.1 вказаного Порядку суми, не
відшкодовані платнику податку
протягом термінів визначених у розділі
3 цього Порядку, уважається бюджетною
заборгованістю. Відповідно до п.п. 6.2
вказаного Порядку платник податку має
право у будь-який момент після
виникнення бюджетної заборгованості
звернутися до суду з позовом про
стягнення коштів бюджету та
притягнення до відповідальності
посадових осіб, винних у несвоєчасному
відшкодуванні надмірно сплачених
податків.

У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
порушується внаслідок неодержання
коштів з бюджету, а тому вимога про
стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості) є
належним способом захисту цього права.

Пунктом 14.1.115. статті 14 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
встановлено, що надміру сплачені
грошові зобов'язання - суми коштів, які
на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 ПК України визначені умови
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань,
зокрема помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті, крім
випадків наявності у такого платника
податкового боргу.

У разі наявності у платника податків
податкового боргу, повернення
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання на
поточний рахунок такого платника
податків в установі банку або шляхом
повернення готівковими коштами за
чеком, у разі відсутності у платника
податків рахунку в банку, проводиться
лише після повного погашення такого
податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету.

На виконання ст. 43 ПК України спільним
Наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України від 21.12.2010 N974/1597/499,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29 грудня 2010 р. за N 1386/18681,
затверджений Порядок взаємодії
органів державної податкової служби,
місцевих фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань (далі - Порядок №
974/1597/499).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №
974/1597/499 повернення помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у випадках, передбачених
податковим законодавством,
здійснюється виключно на підставі
заяви платника податку (за винятком
повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом державної податкової служби на
підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку), яка може бути подана протягом
1095 днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми. Заява
подається платником податку до органу
державної податкової служби за місцем
перебування на податковому обліку в
довільній формі.

Відповідно до частини 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

У судовому засіданні представник
другого відповідача зазначив, що
висновок про повернення надміру
сплачених сум грошових зобов'язань за
заявою позивача податковим органом не
складався та не передавався до
територіального органу Державного
казначейства України.

З відповідей податкового органу на
заяви позивача вбачається, що
підприємству фактично було відмовлено
у поверненні надміру сплачених сум
грошового зобов'язання з посиланням на
відсутність повноважень без
відповідного погодження з ДПС України.

Проте, доказів заборони щодо
повернення надміру сплачених сум
податкових зобов'язань, без
попереднього повідомлення управління
оподаткування юридичних осіб ДПС у
Харківській області, на що посилається
представник другого відповідача, та
невиконання податковим органом вимог
ст.43 ПК України відповідачем до суду не
надано.

Відповідно до п. 10 Порядку № 974/1597/499 на
підставі отриманих висновків органи
Державного казначейства України
здійснюють повернення платникам
податків помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань
відповідно до Порядку повернення
коштів, помилково або надмірно
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 N 226 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.12.2002 за N
1000/7288 (в редакції наказу Державного
казначейства України від 29.05.2008 N 181).

Приписами п. 5 Порядку повернення
коштів, помилково або надмірно
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 N 226, передбачено, що повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету.

Отже, обов'язок органу Державного
казначейства України щодо повернення
надміру сплаченого грошового
зобов'язання ПАТ "Вовчанський
агрегатний завод" виникає з моменту
отримання ним висновку податкових
органів про повернення надміру
сплачених сум грошових зобов'язань.

Враховуючи зазначене, суд вважає
протиправною бездіяльність
податкового органу щодо не вчинення
дій по поверненню надміру сплаченої
суми коштів з податку на прибуток
підприємства, з посиланням на
відсутність повноважень без
відповідного погодження з ДПС України,
оскільки вказані посилання не
передбачені нормами діючого
законодавства.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідачі як суб'єкти владних
повноважень, не довели правомірності
своїх дій.

Щодо тверджень другого відповідача, що
для позивача для звернення за
порушеним правом до суду у квітні 2011
року минув строк для звернення із
зазначеним позовом, судом встановлено
наступне.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали
позивачу своєчасно звернутись до суду
із відповідним позовом, суд зазначає,
що питання щодо строків звернення до
суду врегульовані статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно приписів ч.1 та ч. 2 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.99 КАС України, для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (ч.1 ст.100); позовна заява може
бути залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (ч.2 ст.100).

При цьому пунктом 102.2 статті 102
Податкового кодексу України визначено
перелік випадків, коли грошове
зобов'язання може бути нараховане або
провадження у справі про стягнення
такого податку може бути розпочате без
дотримання строку давності,
визначеного у частині першій цієї
статті.

Системний аналіз пунктів 102.1, 102.2 та 102.4
статті 102 Податкового кодексу України
свідчить про те, що застосування
строків давності, визначених статтею 102
Податкового кодексу України,
поширюється і на випадки порушення
провадження у справі про стягнення
відповідного податку.

Вирішуючи питання щодо дотримання
позивачем визначеного процесуальним
законом строку звернення до
адміністративного суду, суддя виходить
з наступних підстав та мотивів.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Позивачем під час розгляду справи
надані доказі щодо здійснення
будь-яких дій, які передували зверненню
до суду за захистом своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з означеним позовом
21 листопада 2013 року.

У той час, судовим розглядом з'ясовано,
що ПАТ «Вовчанський агрегатний завод»
неодноразово звертався до податкового
органу з вимогою надати висновок до
органів Державного казначейства по
відшкодуванню сум податку на додану
вартість. Державна податкова служба
України листом №2322/6/15-3515 від 15.02.2013 року
повідомила, що по справах № 2а-9168/10/2070
щодо відшкодуванню ПАТ «Вовчанський
агрегатний завод» податку на вартість
в сумі 257,9 тисяч гривень та 125,8 тисяч
гривень, відповідно ухвалами
адміністративного суду України від
17.03.2011 року та від 09.12.2010 року відкрито
касаційне провадження. Остаточні
судові рішення по даних справах не
прийняті.

Отже, позивачем по справі надані докази
на підтвердження наявності істотних
перешкод чи труднощів, які не залежали
від волевиявлення позивача для
своєчасного вчинення процесуальних
дій.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню, а заперечення відповідача
суд відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать діючому законодавству та
фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст.9,11, 94, 128, 159,
160-163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Вовчанський
агрегатний завод" до Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області,
Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій
протиправними та стягнення суми -
задовольнити.

Визнати противоправною
бездіяльність Вовчанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України за ненадання висновку до
узагальненої інформації
Держказначейству в сумі 90898, 00 грн.
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Стягнути з державного бюджету
України в особі ГУДКСУ у Харківській
області (платник УДКСУ у м. Харкові, р/р
0002 банку ГУДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Вовчанський агрегатний
завод» (62504, Харківська обл., м.
Вовчанськ, вул. Пушкіна, 2, р/р №5638
в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» м. Київ, МФО 380838,
; св. 100284966, ІПН 85)
90698,00 (дев'яносто тисяч вісімсот
дев'яносто вісім гривень 00 копійок)
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість.

Стягнути з державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «Вовчанський
агрегатний завод» 62504, Харківська обл.,
м. Вовчанськ, вул. Пушкіна, 2, р/р
№5638 в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» м.
Київ, МФО 380838, )
сплачений судовий збір у розмірі 908,88
грн. (дев'ятсот вісім грн. 88 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27
січня 2014 року.

Суддя
Заічко О.В.