Справа № 810/7104/13-а
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року

810/7104/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку скороченого провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомІрпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областідофізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення
податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Ірпінська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Київській області
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі
13930,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач має перед Державним
бюджетом України заборгованість зі
сплати єдиного податку та штрафних
санкцій за несвоєчасне подання
податкових декларацій, а також по
сплаті пені.

Податкові органи в силу закону від
імені держави здійснюють функції з
контролю за своєчасністю, правильністю
нарахування та сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
стягнення з платників податків
заборгованості перед бюджетами та
державними цільовими фондами, у зв'язку
з чим позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, скорочене
провадження застосовується в
адміністративних справах щодо:
стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 12.04.2002 Бородянською
районною державною адміністрацією
Київської області та перебуває на
податковому обліку в якості платника
податків в Ірпінській ОДПІ з 10.12.2004 за
№623.

Підприємець відповідно до глави 1
розділу ХІV Податкового кодексу
України (далі - ПК України) 25.01.2012 подав
до Ірпінської ОДПІ заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2012, в якій
відповідачем самостійно обрано ІІІ
групу платників податків та визначено
ставку оподаткування 5%.

Відповідно до заяви, діяльністю
Відповідача є вантажні перевезення.

Так, в грудні 2012 року відповідачем було
подано до Ірпінської ОДПІ податкові
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця, де
платником самостійно визначено суму
податкових зобов'язань по єдиному
податку, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду, а саме:

- за І квартал 2012 року №30706 від 14.12.2012, в
якій відповідач самостійно
донарахував 3420,10 грн.

- за півріччя 2012 року №30707 від 14.12.2012, в
якій відповідач самостійно
донарахував 4080,25 грн.;

- за 2012 рік №30708 від 14.12.2012, в якій
відповідач самостійно донарахував 6600,15
грн.

Також судом встановлено, що податковим
органом проведено камеральну
перевірку податкових декларацій
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця щодо своєчасності їх
подання, за результатами якої винесено
податкове повідомлення-рішення від
14.12.2012 №, згідно з яким
відповідачу визначено штрафні санкції
по єдиному податку з фізичних осіб у
розмірі 340 грн.

Згідно облікової картки відповідача з
податку на додану вартість переплата
становить 510,21 грн.

Відповідно до вимог п.п.129.1.1 ст. 129
Податкового кодексу України
відповідачу за несвоєчасну сплату
податкового боргу по єдиному податку
нараховано пеню, залишок якої станом на
31.01.2013 становить 0,38 грн.

Враховуючи викладене, податковий борг
відповідача перед бюджетом по єдиному
податку з фізичних осіб становить 13930,67
грн.

Однак, у встановлений Податковим
кодексом України строк відповідачем
самостійно узгоджену суму податкового
зобов'язання в повному обсязі не
сплачено.

Так, на виконання вимог п. 59.1 ст. 59
Податкового кодексу України позивачем
була виставлена податкова вимога від
28.12.2012 №1053 про сплату податкового боргу
за узгодженими податковими
зобов'язаннями в розмірі 13590,67 грн.

Вказана податкова вимога була отримана
відповідачем 28.12.2013, що підтверджується
підписом відповідача на корінці
вказаної податкової вимоги.

Проте, дана податкова вимога
залишилась без задоволення.

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового
кодексу України, визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України;

Таким чином, Позивач у даних
правовідносинах є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків суми
самостійно визначеного зобов'язання з
єдиного податку, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені Законом України "Про
державну податкову службу в Україні".

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в главі 1 розділу 14
Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - це особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України
встановлено, що єдиний податок
належить до місцевих податків.

Згідно пункту 291.3 статті 291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

За приписами пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з
підпунктом 2 цього пункту до другої
групи належать фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень пункту 293.1
статті 293 Податкового кодексу України,
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Так, підпунктом 293.3.1 пункту 293.3 статті 293
Податкового кодексу України для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку відсоткова ставка
єдиного податку встановлюється у
розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі
сплати податку на додану вартість
згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

Згідно з вимогами пункту 295.3 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Як було встановлено судом, відповідач
подав до Ірпінської ОДПІ заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування на 2012 рік за ІІІ групою
платників єдиного податку та ставкою
оподаткування 5%, а також подав
податкові декларації, в яких
самостійно визначив суму податкових
зобов'язань.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Пунктом 120.1 ст. 120 Податкового кодексу
України встановлено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення тягнуть застосування
за собою накладення штрафу в розмірі 1020
гривень за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Судом встановлено, що відповідач не
виконував обов'язки по сплаті податків,
та згідно даних облікових карток
станом на 31.01.2013 за відповідачем
рахується заборгованість по сплаті
єдиного податку у загальному розмірі
13930,67 грн.

Станом на час розгляду справи у суду
відсутні відомості щодо добровільної
сплати відповідачем наявного
податкового боргу.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що податкове зобов'язання
- це сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 цього
пункту, податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статті 87 Податкового кодексу України,
який набрав чинності з 01.01.2011, визначені
джерела сплати грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків.

Пунктом 87.11 статті 87 цього Кодексу
встановлено, що орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

Станом на момент розгляду і вирішення
справи, доказів щодо оскарження або
сплати відповідачем повністю або
частково заявленої у позові суми
заборгованості суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
слід задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету України
податковий борг у сумі 13930 (тринадцять
тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 67 коп.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.