Справа № 804/11103/13-а
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2013-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2013 р. Справа № 804/11103/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луніна О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державного виконавця Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Легкодух Юлії
Валеріївни, Державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Балкової
Марії Борисівни, Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, треті особи:
Інспектор РДПС ДАІ підпорядкованої ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області прапорщик міліції Сагайдак
Дмитро Леонідович, начальник відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території м. Дніпропетровська
підпорядкованого управлінню ДАІ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
підполковник міліції Волчков Сергій
Анатолійович, відділ ДАІ при УМВС
України в Дніпропетровській області
про визнання нечинною постанов, -

ВСТАНОВИВ:

У серпня 2013 року позивач завернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного виконавця Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Легкодух Юлії
Валеріївни, Державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Балкової
Марії Борисівни, Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, треті особи:
Інспектор РДПС ДАІ підпорядкованої ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області, прапорщик міліції Сагайдак
Дмитро Леонідович, начальник відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території м. Дніпропетровська
підпорядкованого управлінню ДАІ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
підполковник міліції Волчков Сергій
Анатолійович, відділ ДАІ при УМВС
України в Дніпропетровській області в
якому з урахуванням уточнень до
позовних вимог просив скасувати:

- постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37617144 від
19.04.2013р. винесеної державним виконавцем
Легкодух Ю.В.;

- постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 27.04.2013р., винесеної
державним виконавцем Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Легкодух
Ю.В.;

- постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 27.04.2013
р., винесеної державним виконавцем
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Легкодух Ю.В.;

- постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 25.06.2013р., винесеної
державним виконавцем Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Балковою
М.Б.;

- постанову про розшук майна
боржника від 25.06.2013р., винесеної
державним виконавцем Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Балквовою
М.Б.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року визнано поважною причину
пропуску позивача строку звернення до
суду з даним позовом.

В обґрунтуванні позову зазначено, що
виконавче провадження відкрито на
підставі не набравшої законної сили
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності №
СЕ1 від 09 березня 2013 р., постанова про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій від 27.04.2013р., постанова
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 27.04.2013р., постанова про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 25.06.2013р.,
постанова про розшук майна боржника
від 25.06.2013р., винесені з порушенням
Закону України «Про виконавче
провадження» , адже із зазначеними
постановами позивач ознайомився лише
01.08.2013р.

Інспектор РДПС ДАІ
підпорядкованої ДМУ ГУМВС України у
Дніпропетровській області прапорщик
міліції Сагайдак Д.Л. надав заяву про
розгляд справи без участі.

Позивач, відповідачі, треті особи
в судове засідання не прибули, про
дату, час та місце судового засідання
були повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи,
подані до суду докази, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що на виконанні у
Індустріальному відділі державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
знаходилась постанова сер. СЕ1 №070320,
прийнята КПС РДПС м. Дніпропетровська
прапорщиком міліції Сагайдан Д.Л. про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності та
накладення штрафу у розмірі 510 грн.

19.04.2013 року державним виконавцем
Легкодух Ю.В. було відкрито виконавче
провадження за вказаною постановою про
накладення штрафу. При цьому,
постановою про відкриття виконавчого
провадження було встановлено строк
щодо добровільного виконання
постанови до 26.04.2013р.

Постановами держвиконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції від
27.04.2013р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави виконавчий збір у розмірі 25,5
грн. та витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 53,51 грн.

Також, з матеріалів справи
вбачається, що Галій звертався до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом щодо
скасування постанови сер. СЕ1 №070320 по
справі про адміністративне
правопорушення.

Ухвалою Індустріального суду м.
Дніпропетровська від 01.04.2013 року
відкрито провадження у справі та
постановою цього ж суду від 27.04.2013 року
у задоволені позовних вимог
відмовлено. Постанова оскарженню не
підлягає.

У відповідності до ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

За приписами ч.2 ст.13 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними та
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами ст.11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 19 Закону визначено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст.17 цього Закону:

1. за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання

рішення;

2. за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина

або держави в суді;

3. у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом;

4. в інших передбачених законом
випадках.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до положень ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Статтею 26 Закону визначено вичерпний
перелік підстав, коли державний
виконавець відмовляє у пропуску
встановленого строку для пред'явлення
документів до виконання:

- неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

- якщо рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

- пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

- якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

- невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

- якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

- наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Отже, що стосується позовних вимог в
частині скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження сер.
ВП № 37617144 від 19.04.2013р. винесеної
державним виконавцем Легкодух Ю.В., то
суд вважає за необхідне відмовити в їх
задоволені, оскільки у державного
виконавця були усі підстави достатні
для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно ч.1,3 ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. Постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю.

Згідно зі ст.30 Закону державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку , а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із статтею 48 цього Закону. При
цьому, державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Отже, що стосується позовних
вимог щодо скасування постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій від 27.04.2013р., то суд не
знаходить підстав для їх задоволення,
оскільки на час розгляду справи,
виконавчі дії за виконавчим листом вже
проведені, постанова про накладення
штрафу переглянута районним судом
(справа № 202/227/788/13-а), проте постанова
скасована не була і рішення за
результатами розгляду цієї справи
набрало законної сили. Тобто, виконавчі
дії, що були проведені за постановою №
СЕ1 від 09 березня 2013 р. не можна визнати
такими, що є протиправними.

У відповідності до вимог ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» у п. 2, 3 постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржникові роз'яснено, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, боржнику встановлено
добровільний строк для виконання вимог
згідно виконавчого документу до 26.04.2011
року.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть вчиняти
виконавчі дії з виконання рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувачу.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Відповідно до ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» Державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитися, чи
отримана боржником копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
і чи здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк
відповідно до статті 24 цього Закону.

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, встановленому статтею 32 цього
Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Отже, що стосується позовних
вимог в частині скасування постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 27.04.2013 р., винесеної державним
виконавцем Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Легкодух Ю.В.,
то суд вважає за необхідне їх
задовольнити, оскільки відповідачем не
було доведено суду своєчасності
повідомлення позивача щодо відкриття
виконавчого провадження та початку
перебігу строку на добровільне
виконання постанови № СЕ1 від 09 березня
2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору від 27.04.2013р., винесена
державним виконавцем Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ, проте
позивач дізнався про неї лише 01.08.2013р.,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Частиною 2 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземні валюті, інші цінності у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Частиною 6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження»
закріплено, що стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 55 Закону України
«Про виконавче провадження» копію
постанови державного виконавця про
арешт коштів чи майна боржника не
пізніше наступного після її винесення
дня надсилається боржнику та
відповідно до банків чи інших
фінансових установ або органів,
зазначених у частині другій цієї
статті. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника може
бути оскаржена боржником начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований, або до
суду у 10-денний строк.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт на
майно боржника може накладатись
шляхом:

- винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт
коштів, що перебувають у касі боржника
або надходять до неї;

- винесення постанов про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження;

- проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Згідно із ч. 3 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
постановами передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосуванням
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна бо ведуть
реєстр заборони його відчуження.

Проте, не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо скасування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 25.06.2013р., а також постанови про
розшук майна боржника від 25.06.2013р.
винесених державним виконавцем
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Балковою М.Б.,
оскільки постановою від 26.07.2013 року вже
закрито виконавче провадження за
виконавчим документом, а саме за
постановою сер. СЕ1 №070320. Отже, на час
розгляду справи оскаржувані постанови
вже втратили чинність.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС
України під час прийняття постанови
суд вирішує, зокрема: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами врони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин; чи належить
задовольнити позовні вимоги або
відмовити в їх задоволенні; як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенні, а саме в
частині скасування постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 27.04.2013р.

Керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Державного виконавця Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Легкодух Юлії
Валеріївни, Державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Балкової
Марії Борисівни, Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, треті особи:
Інспектор РДПС ДАІ підпорядкованої ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області прапорщик міліції Сагайдак
Дмитро Леонідович, начальник відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території м. Дніпропетровська
підпорядкованого управлінню ДАІ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
підполковник міліції Волчков Сергій
Анатолійович, відділ ДАІ при УМВС
України в Дніпропетровській області
про визнання нечинною постанов -
задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Легкодух Ю.В.
від 27.04.2013 р. про стягнення з боржника
виконавчого збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Суддя О.С. Луніна