Справа № 2а-979/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/9991/4442/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року

у справі № 2а-979/10/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року, позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»
(позивач) до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові (відповідач)
задоволено повністю. Скасовано
податкові повідомлення-рішення №
/0 від 07 липня 2009 року, № /1 від
12 серпня 2009 року, № /2 від 22 жовтня
2009 року та № /3 від 14 січня 2010 року.
Присуджено з Державного бюджету
України на користь ПрАТ «Страхова
група «ТАС» судові витрати в розмірі 3,40
грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2010 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить її відхилити, а
постановлені у справі судові рішення
залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну планову перевірку
Чернігівської філії ПрАТ «Страхова
група «ТАС» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2006
року по 31 березня 2009 року, за
результатами якої складено акт №
467/22/25951498 від 25 червня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 07
липня 2009 року, яким філії визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток страхових
організацій в розмірі 859,50 грн. (573,00 грн.
- основний платіж, 286,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

За результатами адміністративного
оскарження, скарги позивача залишено
без задоволення, а також прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 12 серпня 2009 року, № /2
від 22 жовтня 2009 року та № /3 від 14
січня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
Чернігівською філією ПрАТ «Страхова
група «ТАС» підпункту 2.1.1 пункту 2.1
статті 2, підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7
Закону України від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 334/94-ВР) у зв'язку з
неправомірним зменшенням доходу від
страхової діяльності на суму внесків,
переданих в перестрахування
резидентам відповідно до договорів
перестрахування, укладених з ПрАТ
«Страхова група «ТАС».

Задовольняючи позов повністю, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР дохід
від страхової діяльності (крім
страхування життя та пенсійного
страхування у межах недержавного
пенсійного забезпечення)
страховиків-резидентів
оподатковується за ставкою 3 відсотки
та не підлягає оподаткуванню за
ставкою, встановленою у пункті
10.1 статті 10 цього Закону.

Для цілей оподаткування
страхової діяльності під
оподатковуваним доходом слід розуміти
суму страхових платежів, страхових
внесків, страхових премій, одержаних
(нарахованих) страховиками-резидентами
протягом звітного періоду за
договорами страхування і
перестрахування ризиків на території
України або за її межами, зменшених на
суму страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій), сплачених
страховиком за договорами
перестрахування з резидентом.

Як встановлено судами,
Чернігівська філія позивача, що діє на
підставі Положення, затвердженого
Зборами акціонерів ПрАТ «Страхова
група «ТАС» 29 грудня 2007 року, є
відокремленим підрозділом позивача,
перебуває на обліку в податковому
органі як самостійний платник податку
на прибуток, проте не є юридичною
особою та, відповідно до вимог чинного
на час виникнення спірних
правовідносин законодавства, не є
страховиком, однак має право
здійснювати страхову діяльність від
імені ПрАТ «Страхова група «ТАС».

В охоплений перевіркою період позивач
як юридична особа-страховик укладав
договори перестрахування, відповідно
до яких перестраховано частину ризиків
за договорами страхування, укладеними
Чернігівською філією від імені
ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону
України від 07 березня 1996 року
№ 85/96-ВР «Про страхування»
перестрахуванням є страхування одним
страховиком (цедентом,
перестрахувальником) на визначених
договором умовах ризику виконання
частини своїх обов'язків перед
страхувальником у іншого страховика
(перестраховика) резидента або
нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно
з законодавством країни, в якій він
зареєстрований.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про те, що, оскільки
перестрахування здійснено щодо
страхової діяльності філії та за
рахунок її коштів, то зменшення саме
філією доходу від страхової діяльності
на спірну суму перестрахувальних
платежів є правомірним.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до їх
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.