Справа № 1328/3133/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
Справа №
876/13315/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Львова від 9 квітня 2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Львівської міської ради,
управління Держкомзему в м.Львові,
третьої особи: ОСОБА_4 про визнання
незаконними рішень, актів на право
приватної власності та право
постійного користування землею, -

В С Т А Н О В И В :

4 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду міста
Львова з адміністративним позовом до
Львівської міської ради, управлння
Держкомзему в місті Львові, третьої
особи: ОСОБА_4 про визнання незаконним
рішення Львівської міської ради від 25
травня 2000 року № 656 про надання у
постійне користування земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,1232 га
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, визнання
незаконним рішення Львівської міської
ради від 25 травня 2000 року № 656 про
надання у приватну власність земельної
ділянки для обслуговування будинку
АДРЕСА_1 площею 0.1 га ОСОБА_5, визнання
недійсним і скасування Державного акту
на право приватної власності ОСОБА_5 на
земельну ділянку площею 0,1 га № 13-4,652
від 27 червня 2000 року, визнання
недійсним і скасування Державного акту
на право постійного користування
землею для ведення особистого
підсобного господарства, виданого
ОСОБА_5 № 4-120 від 27 червня 2000 року,
визнання недійсним і скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯИ № 677696 від 16
червня 2010 року.

Позовна заява мотивована тим, що він є
співвласником будинку АДРЕСА_2 і
ОСОБА_4, який є спадкоємцем будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, змінивши цільове
призначення користується земельною
ділянкою, якою користувалася його мама
ОСОБА_6, що порушує права позивача.

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду міста Львова від 9
квітня 2012 року (згідно ухвали про
виправлення описки від 17 травня 2012 року
а.с. 63) адміністративний позов ОСОБА_2 до
Львівської міської ради, управління
Держкомзему в м. Львові, третьої особи
ОСОБА_4 в частині позовних вимог про
визнання незаконними рішень
Львівської міської ради від 25 травня 2000
року № 656 про надання у постійне
користування та приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_5 та визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності та право
постійного користування землею від 27
червня 2000 року залишено без розгляду.
Відкрито провадження у справі за
позовною вимогою про визнання
недійсним та скасування державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 677696 від 16
червня 2010 року.

Не погодившись із ухвалою про
залишення позовних вимог без розгляду,
її оскаржив ОСОБА_2, подавши апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
безпідставне застосування судом
першої інстанції наслідків пропуску
строку звернення до суду, визначених
ст. 100 КАС України. Апелянт вказав, що
дізнався про порушення його прав у 2010
році й звернувся до суду в порядку
цивільного судочинства і після
закриття провадження у справі за цим
спором звернувся в порядку
адміністративного судочинства.
Зазначив, що у позовній заяві вказав
про поважність причин пропуску строку
звернення до суду, а тому підстав для
залишення адміністративного позову
без розгляду не було. Просив скасувати
оскаржувану ухвалу в частині залишення
позовних вимог без розгляду і
направити справу для продовження
розгляду до Шевченківського районного
суду міста Львова.

У судовому засіданні апелянт на його
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги, пояснивши, що
оскаржуваними рішеннями Львіської
міської ради та державними актами на
право користування земельною ділянкою
та право власності порушено права
позивача й, дізнавшись у 2010 році після
смерті матері про порушення прав, він
звернувся до суду.

Представники відповідача Львівської
міської ради та третьої особи ОСОБА_4
заперечили щодо задоволення
апеляційної скарги, пояснивши суду, що
позивачу було відомо про користування
і володіння третьої особи земельною
ділянкою, у 2007 році позивач отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на частину будинку АДРЕСА_2,
де вказана площа земельної ділянки, на
якій він розташований. А тому,
звернувшись у 2012 році до суду з позовом,
пропустив встановлений законом строк.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційні скарги, в межах викладених в
них доводів, колегія суддів вважає, що
їх слід відхилити з таких підстав.

4 квітня 2012 року ОСОБА_2 подав
адміністративний позов про визнання
незаконними вищевказаних рішень
органу місцевого самоврядування та
виданих на їх підставі держаних актів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
залишення адміністративного позову
без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного
суду - це проміжок часу після
виникнення спору у публічно-правових
відносинах, протягом якого особа має
право звернутися до адміністративного
суду із її заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Згідно абз. 1 частини другої статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи на момент вирішення
справи встановлено шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено судом, 27 червня 2000 року
було видано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку 0,1 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 на
підставі ухвали 9 сесії 3-го скликання
Львівської міської ради народних
депутатів № 656 від 25 травня 2000 року.

Також 27 червня 2000 року було видано
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,1232 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 на
підставі ухвали 9 сесії 3-го скликання
Львівської міської ради народних
депутатів від 25 травня 2000 року № 656 для
ведення особистого підсобного
господарства.

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про
скасування рішень суб'єкта владних
повноважень та державних актів на
земельні ділянки, виданих ОСОБА_5 лише
через 12 років після їх прийняття,
впродовж яких ОСОБА_5 відкрито ними
користувався.

Враховуючи викладене, доводи позивача
про те, що він дізнався про порушення
його прав лише у 2010 році є
безпідставними.

Також такі твердження апелянта
спростовуються наданою суду копією
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4
від 1 лютого 2007 року, згідно якого
позивач є співвласником будинку
АДРЕСА_2, який розташований на
земельній ділянці площею 764,02 кв. м., а
отже, знав про розмір земельної
ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про пропуск
позивачем строку звернення до суду,
встановленого пунктом 2 частини 1
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно статті 100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для залишення
позовної заяви без розгляду, якшо суд
на підставі позовної заяви та доданих
до неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Тобто, внаслідок пропущення строків
звернення до адміністративного суду
для позивача наступають негативні
юридичні наслідки.

Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду відповідно до вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнаються обставини, які є
об'єктивно непереборними та не
залежать від волевиявлення сторони і
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами у
справі процесуальних дій.

Поважність пропуску строку позивач
обґрунтував тим, що у 2010 році до суду
було подано аналогічну позовну заяву в
порядку цивільного судочинства. Позов
було прийнято до розгляду, проте у 2012
році провадження було закрито.

Як вбачається з копії ухвали
Шевченківського районного суду міста
Львова про закриття провадження у
справі № 2-588 2011 р. від 12 лютого 2012 року,
ОСОБА_2 у листопаді 2010 році звернувся до
суду з позовом про визнання недійсними
та скасування державних актів на
земельні ділянки від 27 червня 2000 року.

Тобто, на момент звернення позивача до
суду в порядку цивільного судочинства
також закінчився встановлений ст. 99 КАС
України строк для захисту порушеного
права.

Крім того, ОСОБА_2 до подання
адміністративного позову не
оскаржував в порядку цивільного
судочинства ухвали Львівської міської
ради від 25 травня 2000 року.

Враховуючи тривалість пропущеного
позивачем строку звернення до суду, а
також обставини справи, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для визнання
вказаних ОСОБА_2 обставин поважними
причинами пропуску строку для
звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв ухвалу з
додержанням норм процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
оскаржувану ухвалу слід залишити без
змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Шевченківського
районного суду міста Львова від 9
квітня 2012 року в адміністративній
справі № 2а/1328/308/2012 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
відповідно до статті 212 КАС України
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали складено 21 січня 2014
року.