Справа № 2а-2927/10/2770
Суддя: Мінько О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

про задоволення заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами

23 січня 2014 рокуСправа № 2а-2927/10/2770

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя в складі колегії суддів:

головуючого судді - Мінько О.В.,

суддів - Кириленко О.О., Кравченка М.М.,

при секретарі судового засідання -
Матвєєвої М.С.,

за участю: представника заявника,
Державної судової адміністрації
України, Лашкевич Світлани Петрівни,
довіреність № 10-4737/13 від 22.08.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Севастополі заяви Державної судової
адміністрації України від 23.06.2011 р. та
від 05.04.2012 р. про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України у місті
Севастополі, Державного казначейства
України про стягнення неотриманного
грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2011 р. Державна судова адміністрація
України звернулась до суду із заявою
про перегляд постанови суду від 25.11.2010
р. за нововиявленими обставинами по
справі № 2а-2927/10/2770 за
позовом ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, про стягнення
неотриманного грошового забезпечення
та просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
м. Севастополя від 25.11.2010 р. у справі
№ 2а-2927/10/2770, прийняв у цій справі нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Крім того, 05.04.2012 року Державна судова
адміністрація України звернулась до
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя із заявою про
перегляд постанови суду від 25.11.2010 р. за
нововиявленими обставинами по справі
№ 2а-2927/10/2770 за позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, про стягнення неотриманного
грошового забезпечення та просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 25.11.2010 р. у справі № 2а-2927/10/2770,
прийняв у цій справі нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заяви мотивовані скасуванням судових
рішень, які стали підставою для
прийняття постанови Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 25.11.2010 р., що належить переглянути.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 30.10.2013 р.
об'єднано в одне провадження розгляд
заяв Державної судової адміністрації
України від 05.04.2012 р. та 23.06.2011 р.
про перегляд постанови Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 25.11.2010 р. за нововиявленими
обставинами по справі №
2а-2927/10/2770 за позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, про стягнення неотриманного
грошового забезпечення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 25.11.2010 стягнуто з Державної судової
адміністрації України на користь судді
Нахімовського районного суду міста
Севастополя ОСОБА_2 несплачену частину
щомісячного грошового забезпечення з 1
червня 2005 року по 31 липня 2010 року у сумі
148820,20 грн. (без утримання податку з
доходів фізичних осіб і внесків на
соціальне страхування).

Зобов'язано Державне казначейство
України провести видатки з Державного
бюджету України, передбачені Державній
судовій адміністрації України за
бюджетною програмою "Виконання рішень
судів на користь суддів" в розмірі 148820,20
грн. для виплати судді Нахімовського
районного суду міста Севастополя
ОСОБА_2. Вказана постанова набрала
законної сили.

Судом при прийнятті постанови
Окружного адміністративного суду м.
Севастополя від 25.11.2010 р. було
враховано, що посадовий оклад позивача,
починаючи з 01.01.2006, неправомірно
обрахувався виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати в сумі 332
грн., встановленої постановою КМУ
України № 865 від 03.09.2005. Пункт 4-1
вказаної Постанови, в якому
передбачався розмір мінімальної
заробітної плати для обчислення
посадових окладів суддів, не
відповідав та суперечив діючому
законодавству, зокрема, Конституції
України та Закону України "Про
судоустрій України". Вищезазначений
пункт Постанови було скасовано
постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007, яка на час звернення
до суду позивача набрала законної сили.

Крім того, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.05.2008 визнано незаконними постанову
КМУ "Питання оплати вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів" № 1243 від 21.12.2005 в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддів; пункту 4-1 постанови КМУ
"Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від
3 вересня 2005 року № 865" № 1310 від 31.12.2005 та
пункту 4-1 постанови КМУ "Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів" № 865 від 03.09.2005.

В судовому засіданні представник
Державної судової адміністрації
України заяву про перегляд постанови
суду від 25.11.2010 року за нововиявленими
обставинами підтримав, просив
скасувати вище вказану постанову та
прийняти нове рішення по справі, яким
відмовити в задоволенні позову,
враховуючи, що позивач повторно не
прибув у судове засідання, просив
позовну заяву залишити без розгляду.

В судове засідання, позивач повторно не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Заяв щодо розгляду справи за
відсутністю позивача до суду не
надходило. Повістка про виклик
позивача повернута до суду відділенням
поштового зв`язку з позначкою "за
закінченням терміну зберігання"
(а.с.137-139 ).

Відповідач, Державна казначейська
служба України, в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, про дату та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Про причини неприбуття в судове
засідання або про поважність причин
неприбуття, відповідач суд не
повідомив (а.с. 130).

Суд, заслухавши представника заявника,
встановивши обставини справи,
дослідивши докази та матеріали справи,
судова колегія дійшла висновку, що
заяву про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що відповідно до Указу
Президента України "Про призначення
суддів" від 13.08.2002 р. № 712/2003 ОСОБА_2
призначено на посаду судді
Нахімовського районного суду міста
Севастополя.

Постановою Верховної Ради України "Про
обрання суддів" № 260-IV від 10.04.2008 р.
ОСОБА_2 обрано на посаду судді
Нахімовського районного суду міста
Севастополя безстроково.

Згідно з довідкою Територіального
управління Державної судової
адміністрації в місті Севастополі від
29.09.2010 року № 1853 різниця між
розрахунковою сумою заробітної плати з
01 червня 2005 року по 31 липня 2010 року та
фактично нарахованою складає 148820,20 грн.
Отже позивачем було недоотримано
різницю заробітної плати в розмірі
148820,20 грн.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.
Відповідно до частини першої статті 130
Конституції України забезпечення
фінансування та створення належних
умов для функціонування судів і
діяльності суддів покладено на
державу.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів при здійсненні
ними своїх повноважень, закріпленої у
частині 1 статті 126 Конституції України,
є надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне
або щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів.

Відповідно до статті 47 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 № 2453-VI, незалежність суддів
забезпечується, в тому числі, окремим
порядком фінансування судів і належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці
суддів" затверджено схеми посадових
окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, виходячи з
кількісного розміру мінімальної
заробітної плати.

Кабінет Міністрів України Постановою
від 31.12.2005 року № 1310 "Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865", доповнено
Постанову Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865, зокрема, пунктом 4-1,
яким визначено, що розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
проводиться.

19.03.2007 року постановою Печерського
районного суду м. Києва, яка залишена
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2007, визнаний протиправним та
скасований пункт 4-1 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про
оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів".

Ухвалою Вищого адміністративного Суду
України від 29.10.2009 року в даній частині
вказані судові рішення було залишено
без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.07.2011 по справі № 2а-7271/11/2670 за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, постанову
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007 в частині визнання протиправним
та скасування пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005
№865 "Про оплату праці суддів" скасовано
та у задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування
пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці
суддів" відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28.07.2011 року по даній
справі була залишена без змін та
набрала законної сили.

Згідно з частиною 1 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленої цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Частина 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачає, що у разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням
за наслідками апеляційного
провадження.

Відповідно частини 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення.

Відповідно до частини 1 статті 253
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд може скасувати постанову
чи ухвалу у справі і прийняти нову
постанову чи ухвалу або залишити заяву
про перегляд за нововиявленими
обставинами без задоволення. При
ухваленні нового судового рішення суд
користується повноваженнями суду
відповідної інстанції.

Таким чином, Кодексом
адміністративного судочинства України
передбачено, що задовольняючи заяву,
суд скасовує ухвалену цим же
адміністративним судом постанову або
ухвалу у справі і натомість приймає
нову постанову чи ухвалу.

Частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України передбачено, що обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи, або особи, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що заяви за нововиявленними
обставинами підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі повторного неприбуття
позивача, належним чином повідомленого
про дату, час і місце судового розгляду,
без поважних причин або без
повідомлення ним про причини
неприбуття, якщо від нього не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності, суд залишає позовну заяву
без розгляду.

В судове засідання, яке було призначено
на 10.12.2013 р., позивач не прибув, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини неприбуття в судове засідання
або про поважність причин неприбуття,
суд не повідомив. Заяв щодо розгляду
справи за відсутністю позивача до суду
не надходило. Повістка про виклик
позивача повернута до суду відділенням
поштового зв`язку з позначкою "за
закінченням терміну зберігання"
(а.с.104-106).

Також, в судове засідання, призначене
на 23.12.2013 р., позивач повторно не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини неприбуття в судове засідання
або про поважність причин неприбуття,
суд не повідомив. Заяв щодо розгляду
справи за відсутністю позивача до суду
не надходило. Повістка про виклик
позивача повернута до суду відділенням
поштового зв`язку з позначкою "за
закінченням терміну зберігання"
(а.с.123-125).

В судове засідання, яке було призначено
на 23.01.2014 р., позивач не прибув, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини неприбуття в судове засідання
або про поважність причин неприбуття,
суд не повідомив. Заяв щодо розгляду
справи за відсутністю позивача до суду
не надходило. Повістка про виклик
позивача повернута до суду відділенням
поштового зв`язку з позначкою "за
закінченням терміну зберігання"
(а.с.137-139).

Також, в судове засідання, яке було
призначено на 23.01.2014 р., повістка
позивачу направлена електронною
поштою на адресу Нахімовського
районного суду міста Севастополя (а.с.
132).

Оскільки до повноважень
адміністративних судів не віднесено
встановлення фактичного місце
знаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб - учасників
судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій, суд вважає, що
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції, які
повернуті органами поштового зв'язку з
позначками "за закінченням терміну
зберігання", "адресат не значиться" і
таке інше, можуть вважатися належними
доказами виконання адміністративним
судом обов'язку що до повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Слід зазначити, що судові повістки
неодноразово направлялись на адресу,
яку позивач вказав у позовної заяві.
Заяв щодо зміни адреси та заяв щодо
розгляду справи за відсутністю
позивача до суду не надходило.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позивач повторно не прибув у
попереднє судове засідання чи у судове
засідання без поважних причин або без
повідомлення ним про причини
неприбуття, якщо від нього не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності.

Частиною третьою статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що особа, позовна заява
якої залишена без розгляду, після
усунення підстав, з яких заява була
залишена без розгляду, має право
звернутися до адміністративного суду в
загальному порядку.

Враховуючи наведене, те, що позивач
неодноразово викликався до суду та
повторно не прибув у судове засідання
без поважних причин, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 155, 158,
162, 163, 167, 255 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяви Державної судової адміністрації
України від 23.06.2011 р. та від 05.04.2012 р. про
перегляд постанови Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя суду від 25.11.2010 року
за нововиявленими обставинами по
справі № 2а-2927/10/2770 задовольнити.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 25.11.2010 р. по
справі № 2а-2927/10/2770 за позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, про стягнення неотриманного
грошового забезпечення.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державної
судової адміністрації України,
Державного казначейства України, про
стягнення неотриманного грошового
забезпечення, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, у порядку,
передбаченому статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О.В. Мінько

Судді
О.О. Кириленко

М.М. Кравченко