Справа № 2а/0570/13525/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/3308/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства «СВС»

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року

у справі №2а/0570/13525/2012

за позовом Управління Пенсійного
фонду в Мар'їнському районі Донецької
області

до Приватного
підприємства «СВС»

про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року Управління Пенсійного
фонду в Мар'їнському районі Донецької
області (далі по тексту - УПФ)
звернулось до суду з позовом до
Приватного підприємства «СВС» (далі по
тексту - ПП «СВС») посилаючись на те, що
відповідач відмовляється у
добровільному порядку відшкодовувати
йому понесені фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року позов задоволено.

Донецький апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 12
грудня 2012 року рішення суду першої
інстанції залишив без змін.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права
та наданої ним правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що згідно
підписаного акту звірки № 60 від 24
лютого 2011 року, станом на 01 січня 2011
року відповідач мав заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року № 1058-IV в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-XII за період 2008-2010 роки у розмірі
6031, 85 гривен.

26 травня 2011 року між сторонами у справі
укладений Договір про розстрочення № 1,
відповідно до якого відповідачу
надавалась розстрочка щодо сплати
вищезазначеної заборгованості строком
до 31 грудня 2015 року. У зв'язку з
невиконанням ПП «СВС» договірних
зобов'язань, позивачем прийнято
рішення про дострокове розірвання
цього договору.

Зазначене дає підстави вважати, що
відповідач визнав борг, проте, згодом
відмовився його добровільно погашати.

Свою відмову ПП «СВС» обґрунтовує тим,
що виходячи з положень абзацу
четвертого підпункту 1 пункту 2 розділу
XV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV,
спірні витрати мають відшкодовуватись
за рахунок коштів Державного бюджету
України, оскільки позивачем понесені
витрати по виплаті та доставці пенсій
осіб, які зайняті повний робочий день
на підземних роботах з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абзацу четвертого та
п'ятого підпункту 1 пункту 2 розділу XV
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV,
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Зазначене дає підстави вважати, що
витрати на виплату та доставку пенсій
особам, які були зайняті на роботах за
списком № 1, мають відшкодовуватись за
рахунок ПП «СВС».

Винятком із цього правила є порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пенсій особам, що були безпосередньо
зайняті повний робочий день на
підземних роботах (включаючи особовий
склад гірничорятувальних частин) з
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт та рудників за списком робіт і
професій, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Покриття таких
витрат здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з
1 січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Та поряд слід врахувати, що відповідно
до статті 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05 листопада
1991 року № 1788-XII вбачається, що
працівники, безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних і
відкритих гірничих роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) по видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт і рудників та в
металургії, - за списком робіт і
професій, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, мають право на
пенсію незалежно від віку, якщо вони
були зайняті на цих роботах не менше 25
років, а працівники провідних професій
на цих роботах: робітники очисного
вибою, прохідники, вибійники на
відбійних молотках, машиністи гірничих
виймальних машин, сталевари, горнові,
агломератники, вальцювальники
гарячого прокату, оброблювачі
поверхневих дефектів металу (вогневим
засобом вручну) на гарячих дільницях,
машиністи кранів металургійного
виробництва (відділень нагрівальних
колодязів та стриперних відділень), - за
умови, якщо вони були зайняті на цих
роботах не менше 20 років. Такий же
порядок пенсійного забезпечення
поширюється і на працівників,
безпосередньо зайнятих повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничо-рятувальних
частин) на шахтах по видобутку вугілля,
сланцю, руди та інших корисних копалин,
що реструктуризуються або знаходяться
в стадії ліквідації, але не більше 2
років.

Виходячи зі змісту положень пункту 2
розділу XV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
у контексті статті 14 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року № 1788-XII можна зробити
висновок, що порядок, за якого витрати
на доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі статті
14 Закону N 1788-XII.

Така правова позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України
викладених у Постанові Верховного Суду
України від 29 травня 2012 року у справі №
21-68а12, за результатами розгляду заяви
ПФУ про перегляд Верховним Судом
України рішень Вищого
адміністративного суду України з
підстави неоднакового застосування
пункту 2 розділу XV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
та Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-XII у з обов'язковими

Судами встановлено, що пенсії по
виплаті та доставці яких позивачем
понесені спірні витрати, призначені на
підставі пункту «а» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на наведене, суди попередніх
інстанцій дійшла правильного висновку,
що спірні витрати позивача підлягають
відшкодуванню за рахунок коштів
відповідача.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави для висновку, що цими судами
порушено норми процесуального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, оскаржувані
судові рішення у цій справі підлягають
залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «СВС» - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року у справі №
2а/0570/13525/2012 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: