Справа № 2-а-2508/9955/11
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2508/9955/11
Головуючий у 1-й інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Мацедонська
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Мельничука
В.П., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 22 грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області про оскарження дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень щодо не нарахування
додаткової пенсії та її невиплати,
зобов'язати нарахувати додаткову
пенсію та здійснити її виплату,-

встановив:

18 жовтня 2011 року позивач звернулась до
Козелецького районного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області про оскарження дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень щодо не нарахування
додаткової пенсії та її невиплати,
зобов'язати нарахувати додаткову
пенсію та здійснити її виплату про
визнання незаконними дій та
бездіяльності відповідача щодо не
нарахування та невиплати за період 2010
по 2011 роки додаткової пенсії в розмірі
15% мінімальної пенсії за віком та
підвищення до пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати, як особі
віднесеної до категорії 4, нарахування
і виплата яких передбачена ст.ст.39,51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; визнання незаконними дій
і бездіяльності відповідача щодо не
нарахування і не виплати за період з 2010
по 2011 роки щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства в розмірі 30% мінімальної
заробітної плати , як особі віднесеної
до категорії 3, нарахування і виплата
передбачена ст.37 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування додаткової пенсії за
період з 2010 по 2011 роки у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком та
підвищення до пенсії у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати , як особі
віднесеної до категорії 4, встановлених
ст.ст.39,51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та забезпечити виплати
вказаних додаткової пенсії і
підвищення, врахувавши суми вже
виплачених додаткової пенсії та
підвищення до пенсії встановлених
ст.ст.39,51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язання відповідача
здійснити нарахування щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства за
період з 2010 по 2011 роки в розмірі 30% від
мінімальної заробітної плати, як особі,
віднесеної до категорії 3, встановленої
ст.37 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та забезпечити виплату
вказаної допомоги, врахувавши суми
виплаченої допомоги, встановленої ст.37
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Козелецького районного суду
Чернігівської області від 18 жовтня 2011
року адміністративний позов позивача
за період з 01 січня 2010 року по 17 квітня
2011 року залишено без розгляду.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 22
грудня 2011 року позовні вимоги позивача
до Управління Пенсійного Фонду України
у Козелецькому районі Чернігівської
області про оскарження дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень щодо не нарахування
додаткової пенсії та її невиплати,
зобов'язати нарахувати додаткову
пенсію та здійснити її виплату -
задоволено, а саме: визнано
протиправними дії відповідача щодо не
нарахування та невиплати позивачу
підвищення до пенсії і додаткової
пенсії, встановлених ст.ст.39,51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та забезпечити виплату
позивачу згідно положень ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
доплати до пенсії відповідно до ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 15% мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 18 квітня 2011 року до 22
липня 2011 року, за відрахуванням же
сплачених сум.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Управління Пенсійного Фонду
України у Козелецькому районі
Чернігівської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняте нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення
(категорія 4), серія НОМЕР_1, виданим
Чернігівською облдержадміністрацією 17
грудня 1992 року, отримує пенсію у
відповідача та проживає у АДРЕСА_1, яке
за переліком населених пунктів
Чернігівської області віднесено до
зони посиленого радіоекологічного
контролю.

У відповідності до ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 51 Закону передбачено, що
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу доплати
виплачувалась відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року № 530, від 26 липня 1996 року
№836.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530 та від 26 липня 1996 року №836
відповідач не правомірно виплачував
доплату до пенсії та додаткову пенсію
за шкоду заподіяну здоров'ю в меншому
розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 51
зазначеного Закону.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 22 грудня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
В.П.Мельничук

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.