Справа № 2а/1326/726/12
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
Справа №
9104/148007/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради на ухвалу
Франківського районного суду міста
Львова від 02 липня 2012 року про
забезпечення позову у справі за
позовом ФОП ОСОБА_1 до Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень щодо
містобудування, архітектурної
діяльності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
в якому просила визнати протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень і
зобов'язати відповідача надати
розумний термін для реконструкції МАФу
та подала заяву про забезпечення
позову шляхом заборони вчиняти
будь-які дії щодо МАФу розташованої по
АДРЕСА_1 належного ФОП ОСОБА_1.

Ухвалою Франківського районного суду
міста Львова від 02 липня 2012 року заяву
задоволено, заборонено Франківській
районній адміністрації вчиняти
будь-які дії щодо МАФу розташованої по
АДРЕСА_1 належного ФОП ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради
оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги
роз'яснення викладені у постанові
Пленуму ВС України від 12 червня 2009 року
№2 «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції». Зокрема, у п.16 Постанови
зазначено, заява про забезпечення
позову за змістом повинна відповідати
вимогам чинного законодавства.
Вживаючи заходи забезпечення позову,
необхідно враховувати роз'яснення,
дані в постанові Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року №9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову».

Пленум Верховного Суду України у
Постанові від 22 грудня 2006 року №9 (далі -
Постанова), звертає увагу судів на те,
що єдиною підставою для забезпечення
позову є відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі. Апелянт
зазначає, що заява позивача про
забезпечення позову не містить жодних
обґрунтувань щодо відсутності
гарантій виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог.

Крім того апелянт зазначає, що судом не
враховано роз'яснення, викладені в п. 4
Постанови, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

На підставі зазначеного, просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради оскарження дій
суб'єкта владних повноважень, щодо
знесення МАФу та подали заяву про
забезпечення позову шляхом заборони
вчиняти будь-які дії щодо МАФу
розташованої по АДРЕСА_1 належного ФОП
ОСОБА_1.

Постановляючи ухвалу суд першої
інстанції правильно врахував, що
згідно ст. 117 КАС України, суд за
клопотанням позивача може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову,якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам та інтересам позивача до
ухвалення рішення у справі, або захист
цих прав та інтересів стане неможливим
без вжиття заходів забезпечення
позову, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних
зусиль, а також якщо очевидними є
ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 КАС України, суд
в порядку забезпечення
адміністративного позову може
зупинити дію рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень,
що оскаржуються. Частиною 4 даної
статті передбачено, що крім вказаного,
адміністративний позов може бути
забезпечено забороною вчиняти певні
дії.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що існує очевидна небезпека заподіяння
шкоди правам та інтересам позивача та
що захист цих прав та інтересів стане
неможливим без вжиття заходів
забезпечення позову та для їх
відновлення необхідно буде докласти
значних зусиль.

З врахуванням викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а ухвала відповідає нормам
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради - залишити без
задоволення, а ухвалу Франківського
районного суду міста Львова від 02 липня
2012 року про забезпечення позову по
справі № 2а/1326/726/2012 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

В.Я. Макарик