Справа № 806/6680/13-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" січня 2014 р.
Справа № 806/6680/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шевчук С.М.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю сторін:

представника відповідача
Безпрозванного А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "28" жовтня
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
про скасування наказу, поновлення на
публічній службі ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області про визнання
протиправним та скасування Наказу УМВС
України в Житомирській області №273 від
30.08.2013 року в частині звільнення ОСОБА_4
з займаної посади, зобов'язання
відповідача поновити позивача на
посаді та стягнення на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області № 273 о/с від 30
серпня 2013 року в частині звільнення
ОСОБА_4 з посади експерта сектора
комплексного дослідження транспортних
засобів і документів, що їх
супроводжують, відділу інженерно -
технічної, економічної та
товарознавчої експертизи Науково -
дослідного експертно -
криміналістичного центру при УМВС
України в Житомирській області.
Поновлено ОСОБА_4 на посаді експерта
сектора комплексного дослідження
транспортних засобів і документів, що
їх супроводжують, відділу інженерно -
технічної, економічної та
товарознавчої експертизи Науково -
дослідного експертно -
криміналістичного центру при УМВС
України в Житомирській області з 30
серпня 2013 року. Зобов'язано УМВС
України в Житомирській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. Стягнуто з УМВС України в
Житомирській області на користь
ОСОБА_4 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
із апеляційною скаргою, в якій просить
назване рішення суду скасувати та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач,
зокрема, вказує, що оскільки позивач
проходив службу в науково-дослідному
експертно-криміналістичному центрі
УМВС України в Житомирській області де
останньому нараховувалось та
виплачувалось грошове забезпечення, а
тому правових підстав про стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу з УМВС України в
Житомирській області не вбачається,
так як УМВС України в Житомирській
області до грошового забезпечення
позивача ніякого відношення не має.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 проходив службу в органах
внутрішніх справ на посаді експерта
сектора комплексного дослідження
транспортних засобів і документів, що
їх супроводжують, відділу інженерно -
технічної, економічної та
товарознавчої експертизи Науково -
дослідного експертно -
криміналістичного центру при УМВС
України в Житомирській області.

Як свідчать матеріали справи, 26 серпня
2013 року позивач подав рапорт про
звільнення з органів внутрішніх справ
за власним бажанням (а.с14 ). Однак, 28
серпня 2013 року ОСОБА_4 змінив своє
рішення про звільнення і скористався
правом на відкликання рапорта про
звільнення, який на той час ще не був
вирішений по суті. Другий рапорт був
поданий позивачем до канцелярії
управління кадрового забезпечення, що
підтверджується поміткою працівника
канцелярії (а.с.25 ).

Однак, Наказом від 30 серпня 2013 року №273
ОСОБА_4 було звільнено за власним
бажанням.

Відтак, відповідач порушив вимоги
пункту 68 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, за змістом
якого, рапорт про звільнення може бути
відкликаний до закінчення
трьохмісячного строку попередження
або більш короткого строку, якщо
сторони домовлялись про звільнення в
цей строк ( Постанова Верховного Суду
України, справа № 21-122а12).

Відповідно до п.24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, у разі незаконного
звільнення особи рядового,
начальницького складу з органів
внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
неправомірного звільнення позивача та
необхідності поновлення його на
роботі.

Так, за приписами частини першої статті
1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд при вирішенні зазначеного
питання повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Проте, як убачається з позовної заяви,
матеріалів справи ОСОБА_4 не надав
достатніх доказів і таких не встановив
суд про заподіяння йому моральної
шкоди.

За таких обставин, з урахування вимог
матеріального закону, підстав для
стягнення моральної шкоди у суду
першої інстанції не було.

Що стосується вимоги позивача щодо
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, то слід зазначити,
що у разі поновлення на роботі (посаді)
орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи.

Однак, відповідно до Положення про
Експертну службу Міністерства
внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
09.08.2012 року №691, Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 07.09.2012
року за №1541/21853 передбачено, що
експертні підрозділи є юридичними
особами, мають самостійний баланс,
реєстраційні та інші рахунки
відповідно до законодавства, печатки
із зображенням малого Державного Герба
України та своїм найменуванням, інші
необхідні для здійснення службової
діяльності печатки, штампи, бланки,
реквізити, а також фінансування та
матеріально-технічне забезпечення
Експертної служби здійснюється за
рахунок коштів загального і
спеціального фондів державного
бюджету та інших не заборонених
законодавством джерел фінансування.

З огляду на викладене, УМВС України в
Житомирській області у даному випадку
не є належним відповідачем, а відтак,
постанова в цій частині підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду України
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржуване судове рішення
скасувати в частині зобов'язання УМВС
України в Житомирській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області задовольнити
частково, постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"28" жовтня 2013 р. скасувати в частині
зобов"язання УМВС України в
Житомирській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди у розмірі 2000грн.. В цій
частині прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М. Шевчук

судді:
Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4
АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008