Справа № 812/8808/13-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/8808/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року в адміністративній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрзалізничпром» до Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Укрзалізничпром»,
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення
рішення Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області від 08.10.2013 р. №
(форми «В1») про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 172072,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 43018,00 грн., та від 08.10.2013 р. №
(форми «Р») про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 170,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. На обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень стало завищення ТОВ
«Укрзалізничпром» від'ємного значення
з ПДВ за червень 2013 року на суму 172 072
грн. за рахунок включення до складу
податкового кредиту податкової
накладної, не зареєстрованої в Єдиному
реєстрі податкових накладних, що є
порушенням п. 201.10 ст. 201 ПК України.
Апелянт зазначає, що позивачем не було
надано інформації про те, чи вживалися
ним заходи щодо отримання
зареєстрованої в Єдиному реєстрі
податкової накладної № 189 від 25.06.2013 р.
та причина нереєстрації ПП «ТЕМП»
громадської організації «Київська
міська асоціація інвалідів по слуху»
зазначеної податкової накладної. Крім
того, наголошує на тому, що суд не
прийняв до уваги, що в ході перевірки
позивачем не було надано
підтверджуючих документів
(товарно-транспортних накладних та
подорожніх листів-вантажного
автомобіля) транспортування товару
отриманого від
підприємства-контрагента ПП «ТЕМП»
громадської організації «Київська
міська асоціація інвалідів по слуху» у
червні 2013 року, до того ж, зазначає, що
судом було проігноровано, що
товарно-транспорту накладну БЗС № 495326
від 21.06.2013 р. оформлено з порушенням
чинного законодавства України.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
сторони до суду не прибули, тому
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи здійснено у письмовому
провадженні за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом установлено і
підтверджується матеріалами справи, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрзалізничпром»
зареєстровано в якості юридичної особи
виконавчим комітетом Первомайської
міської ради Луганської області 16.01.2003,
перебуває на податковому обліку в
Первомайській об'єднаній Державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області, є платником податку на додану
вартість.

У період з 09.09.2013 по 13.09.2013 Первомайською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Луганській області
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
правомірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за липень 2013 року, за
результатами якої складено акт за №
129/12-10-15/32082194 від 20.09.2013, при цьому,
перевіркою, зокрема, встановлено, що: на
порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України позивачем завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за липень 2013 року на
суму 172072,00 грн., та від'ємного значення
ПДВ у сумі 172072,00 грн. по декларації за
червень 2013 року; на порушення п. 46.1 ст. 46
Податкового кодексу України та п.3
розділу 4 наказу Мінфіну України від
25.11.11. № 1492 «Про затвердження форм та
порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» позивачем не надано
уточнюючого додатку № 2 до податкової
декларації з ПДВ за липень 2013 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08 жовтня 2013
року форми «В1» № про зменшення
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість в розмірі 172072,00 грн.
та за штрафними санкціями у розмірі
43018,00 грн.. а також форми «Р» № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
170 грн., в тому числі за штрафними
санкціями 170 грн.

Зазначені обставини, а також підстави
проведення перевірки сторонами не
оспорюються, спірним у даній справі є
правомірність винесених податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб»єктів владних
повноважень адміністративні суду
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Так, відповідно до пп.54.3.2. п. 54.3. ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.58.1. ст. 58 ПК України у
разі, коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з акта перевірки,
висновок про завищення позивачем
заявленої суми бюджетного
відшкодування ПДВ за липень 2013 року на
суму 172072,00 грн., та від'ємного значення
ПДВ у сумі 172072,00 грн. по декларації за
червень 2013 року вмотивовано
відповідачем включенням до складу
податкового кредиту червня 2013 року
суми ПДВ за податковою накладною ПП
«ТЕМП» № 189 від 25.06.2013, яка не
зареєстрована у Єдиному реєстрі
податкових накладних, чим порушено
пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу
України та завищено податковий кредит
за грудень 2012 року на 557357,07 грн., а також
ненаданням до перевірки документів, що
підтверджують здійснення
господарської операції, а саме,
товарно-транспортних накладних та
подорожніх листів вантажного
автомобіля.

Підстави формування податкового
кредиту визначає ст. 198 ПК України,
відповідно до п. 198.1. якої право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Отже, як вірно зазначає суд першої
інстанції, виходячи з вимог вказаних
норм, підставою для нарахування
податкового кредиту та податкового
зобов'язання з ПДВ є податкова
накладна.

Пунктом 21 розділу ІІІ «Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 25
листопада 2011 року № 1492 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2011 року за №
1490/20228, встановлено, що у разі відмови
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
до декларації додаються заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) за формою згідно
з (Д8) (додаток 8) та копії документів,
передбачених пунктом 201.10 статті 201
розділу V Кодексу. Платники, які подають
податкову звітність в електронному
вигляді, подають копії таких
документів окремо у порядку,
визначеному для подання податкової
звітності у паперовому вигляді.

Пунктом 15 розділу ІІІ зазначеного
Порядку встановлено, що додатки 1, 6, 7, 8
подаються до декларацій 0110/0121-123/0130/0140
за наявності подій, які підлягають
відображенню у таких додатках.

Судом встановлено, що в рамках
здійснення господарсько-правових
відносин між позивачем та ПП «ТЕМП» за
договором постачання № УЗП -10/05 від
10.05.2013 позивач отримав податкову
накладну № 109 від 25.06.2013, яка не була
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних ПП «ТЕМП».

Проте, відповідно до пункту 201.10 статті
201 Податкового кодексу України до
податкової декларації з податку на
додану вартість позивач подав скаргу
на постачальника ПП «ТЕМП» (додаток № 8,
в якому відображена податкова накладна
№ 189 від 25.06.13.) та надав відповідачу для
перевірки копії первинних документів,
що підтверджують право формування
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що платник податку -
покупець, має право включити суму
податку на додану вартість за
податковою накладною, яка не
зареєстрована у Єдиному реєстрі
податкових накладних, протягом
визначеного пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України строку,
одночасно додавши до податкової
декларації за період, в якому
здійснюється включення сум за цією
накладною до складу податкового
кредиту, заяву (додаток № 8) та
документи, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг, що й
було виконано позивачем в даному
випадку.

Також колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції щодо
безпідставності посилань відповідача
на відсутність товарно-транспортних
накладних та подорожніх листів, як на
доказ відсутності фактичного
здійснення господарських операцій,
оскільки товарно-транспортна накладна
за своєю суттю є підтвердженням
придбання автотранспортних послуг і
єдиною підставою для включення до
складу валових витрат сплачених сум за
автотранспортні послуги, подорожній
лист відображає маршрут, за яким
здійснювались перевезення.
Відсутність цих документів може
свідчити про відсутність підстав для
віднесення до складу валових витрат за
автотранспортні послуги, а не витрат з
придбання товарів. Відсутність таких
документів не є перешкодою для
формування підприємством податкового
кредиту по податку на додану вартість
та не свідчить про відсутність
фактичного здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом, оскільки наявність чи
відсутність товарно-транспортних
накладних та подорожніх листів є лише
дотриманням чи порушенням тільки
правил перевезень автомобільним
транспортом, які не пов'язані з
дотриманням вимог податкового
законодавства.

До того ж, товарно-транспортні накладні
та подорожні листи були надані
позивачем до матеріалів справи.

Крім того, на підставі акта перевірки
відповідачем також прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.10.2013 форми
«Р» № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, яким до позивача
застосовані штрафні санкції в розмірі
170 грн. на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК
України..

Так, відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК
України неподання або несвоєчасне
подання платником податків або іншими
особами, зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

При цьому, з рішення вбачається, що
штрафні санкції застосовано за
порушення позивачем пп. 49.18.1 п. 49.18. ст. 49
ПК України, в свою чергу, в акті
перевірки відображено, що суть
порушення, за яке застосовано
зазначену санкцію, полягає у ненаданні
уточнюючого додатку № 2 до податкової
декларації з ПДВ за липень 2013 року, що є
порушенням п. 46.1 ст. 46 ПК України

Тобто, вказана податковим органом
норма ПК України, порушення якої стало
підставою для застосування в
оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні штрафної санкції,
не відповідає нормі, про порушення якої
вказано в акті перевірки.

За таких обставин, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції щодо недотримання
відповідачем норм п. 58.1ст. 58 ПК України
при складанні оскаржуваного
повідомлення-рішення.

Крім того, п. 120.1 ст. 120 ПК України, який
застосовано податковим органом за
ненадання позивачем додатку №2 до
уточнюючого розрахунку, передбачає
відповідальність за ненадання чи
несвоєчасне надання податкових
декларацій і не містить
відповідальності за неподання
уточнюючих розрахунків.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи і судове рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрзалізничпром» до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без
задоволення, а постанову суду -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко