Справа № 2-8795/10/1412
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 р.Справа № 2-8795/10/1412

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гаврасієнко Вадим Олександрович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 02
червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
нарахування та виплату додаткової
соціальної гарантії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва, в якому просила поновити
строк звернення до суду та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
їй недоплачене, як дитині війни,
щомісячне підвищення до пенсії за
2006-2007рр..

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 червня 2011 року
позовні вимоги задоволені частково;
поновлено строк звернення до суду;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва нарахувати і виплатити
позивачу підвищення до пенсії у
відповідності до вимог ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
включно.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій
постанову суду першої інстанції
вважає необґрунтованою та просить її
скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та має статус дитини війни
відповідно до посвідчення, перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України у Заводському районі м.
Миколаєва та отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік
зупинено. Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77 вказаного
Закону виключено, а ст.110 викладено в
новій редакції, згідно якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року №2195-IV,
запроваджуються у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Однак протягом 2006 року
Верховною Радою України та Кабінетом
Міністрів відповідних
нормативно-правових актів не
видавалось і положення ст.110 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» в зазначеній частині
нереалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мала
правових підстав для нарахування
підвищення до пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитина
війни, а тому позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

Дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» було
зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. N 489-У.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пункту 12 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням
статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з дати ухвалення Рішення
Конституційним Судом України,
вищевказані норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
втратили чинність, а, отже, з цього часу
відновлено дію ст.6 Закону в повному
обсязі.

Відповідно до резолютивної частини
вказаного Рішення Конституційного
Суду України, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей законів,
що визнані неконституційними.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, який
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Проте задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції помилково поновив
пропущений позивачем строк звернення
до суду, оскільки позивач не надала
поважні причини пропущення строку
звернення до суду.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду встановленого
цим Кодексом або іншими Законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судова колегія приходить до висновку,
що права позивача підлягають
залишенню без розгляду в порядку ст. 100
КАС України, оскільки позивач не надала
суду поважні причини пропуску строку
звернення до суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової ухвали
про залишення позовних вимог без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202,203, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - задовольнити, а
постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 червня 2011 року -
скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою залишити без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
нарахування та виплату додаткової
соціальної гарантії як дитині війни за
період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: