Справа № 827/3187/13-а
Суддя: Гавура О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2014 рокуСправа №827/3187/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя в складі:

головуючого судді - Гавури О.В.;

при секретарі - Плаксіній О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1
виданий Ленінським РВ УМВС України в
м.Севастополі від 11.01.2000 року;

представника позивача - ОСОБА_2,
довіреність № б/н від 07.10.13;

представника відповідача - не
з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ленінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя про визнання
розпорядження таким, що втратило силу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Ленінської районної державної
адміністрації м. Севастополя про
визнання Розпорядження Ленінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя № 845 від 31.07.1998 р. «Про
передачу у загальну часткову власність
земельних ділянок, наданих раніше для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
будов, громадянам України», згідно
якого громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4
передана у загальну часткову власність
земельна ділянка площею 0,0593 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 таким,
що втратило силу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване розпорядження не було
виконане своєчасно, а на даний час
перешкоджає позивачу в реалізації його
конституційних прав на отримання
земельної ділянки у приватну
власність.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача на задоволенні
позовних вимог наполягали, вказують, що
позовні вимоги обґрунтовані ст. 116, 125, 126
Земельного кодексу України та тими
обставинами, що позивачі фактично
позбавлені можливості реалізувати
своє право на отримання у власність
земельної ділянки, якою вони фактично
користується відповідно до її
цільового призначення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проти позовних
вимог заперечували, з підстав
викладених у запереченні вх. 454 від
20.01.2014. (арк. с. )

Суд враховує, що явка у судове
засідання є правом, а не обов'язком
учасників процесу, вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача,
повідомлених про дату, час і місце
розгляду справи відповідно до вимог гл.
3 КАС України, оскільки їх неприбуття не
перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, враховуючи те, що
відповідач викликався у судове
засідання, але в судове засідання не
з'явився, суд вважає можливим
розглянути справу у його відсутність
за наявними в ній доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника позивачів, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом № 2-1939 від 10.10.2008, свідоцтва
про право на спадщину за законом № 1-1383
від 03.07.2013, свідоцтва про право на
спадщину за заповітом № 1-1382 від 03.07.2013
(арк. с. 29-31).

Як встановлено з матеріалів справи,
Розпорядженням Ленінської районної
державної адміністрації м. Севастополя
№ 845 від 31.07.1998 р. «Про передачу у
загальну часткову власність земельних
ділянок, наданих раніше для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
будов, громадянам України», згідно
якого громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4
передана у загальну часткову власність
земельна ділянка площею 0,0593 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Правовстановлюючі документи на
земельну ділянку загальною площею 0,0593
га ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримані не були,
вони своєчасно не використали своє
право на приватизацію земельної
ділянки та в шестимісячний строк, як це
було передбачено п. 2.2. вищевказаного
розпорядження, не надали у сектор
земельної реформи Ленінського району
виконані через відповідні
землевпорядні організації технічні
матеріали по уточненню в натурі ( на
місцевості) меж та площ ділянки, в т.ч. з
суміжними землекористувачами, тому що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого 2/3
частки житлового будинку з відповідною
часткою надвірних будівель за адресою:
АДРЕСА_1 перейшло в рівних частках (по 1/3
житлового будинку) у спадщину позивачу
та ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом № 2-1939 від 10.10.2008, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після чого її майно у
виді 1/3 частки цього ж житлового
будинку з відповідною часткою
надвірних будівель перейшло позивачу,
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за законом № 1-1383 від
03.07.2013, крім того, ОСОБА_4 заповіла своє
майно у виді 1/3 частки цього ж житлового
будинку позивачу, що підтверджується
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом № 1-1382 від 03.07.2013.

Згідно ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу
України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо
договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначено, до
набувача переходить право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Аналогічні положення
закріплені ч.1 ст. 377 Цивільного Кодексу
України.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 116
Земельного кодексу України набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться, поряд з іншим, у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян.

Згідно положень ст.ст. 22, 23 Земельного
кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII, що
діяв на момент прийняття оскаржуваного
розпорядження, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Враховуючи те, що зазначене
розпорядження Ленінської районної
державної адміністрації м.Севастополя
№ 845 від 31.07.1998 р. «Про передачу у
загальну часткову власність земельних
ділянок, наданих раніше для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
будов, громадянам України ОСОБА_3 та
ОСОБА_4», перешкоджає позивачу в
оформленні права приватної власності
на земельну ділянку, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 167 КАС України у
судовому засіданні проголошені тільки
вступна та резолютивна частини
постанови.

Постанова складена та підписана в
порядку ч. 3 ст. 160 КАС України 22.01.2014.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Визнати Розпорядження
Ленінської районної державної
адміністрації м. Севастополя № 845 від
31.07.1998 р. «Про передачу у загальну
часткову власність земельних ділянок,
наданих раніше для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських будов, громадянам
України», згідно якого громадянам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передана у загальну
часткову власність земельна ділянка
площею 0,0593 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратило
силу.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_6 витрати по
сплаті судового збору в сумі 68,82 грн.

Постанова набирає законної сили у
порядку та строки відповідно до статті
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови за
правилами, встановленими статтями 185 -
187 Кодексу адміністративного
судочинства України. Якщо суб'єкта
владних повноважень було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Постанова не набрала чинності

Суддя
О.В. Гавура