Справа № 827/2474/13-а
Суддя: Мунтян Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/2474/13-а

21.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Мунтян О.І.,

суддів Дугаренко О.В. ,

Дудкіної Т.М.

секретар судового засідання Равза
Р.Р.

за участю сторін:

представник позивача, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2- ОСОБА_7,
довіреність № 1225 від 13.08.12

представник відповідача, Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Севастополі- Гінтєр
Крістіна Федорівна, довіреність № б/н
від 09.07.13

розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Севастополі на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь (суддя Балась
Т.П. ) від 05.11.13 по справі № 827/2474/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі Головного
управління Міндоходів у м. Севастополі
(вул. Кулакова, буд.37, м.Севастополь, 99011)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 05.11.2013 року позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
Головного управління Міндоходів м.
Севастополі про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 27.09.2013 року Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Севастополі на
загальну суму 15 652 грн. 50 коп.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 27.09.2013 року Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Севастополі на
загальну суму 13345 грн. 20 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 290 грн.00
коп.

На зазначене судове рішення від
відповідача надійшла апеляційна
скарга, в якій ставиться питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у судовому
засіданні 21.01.14р. підтримав апеляційну
скаргу у повному обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні 21.01.2014 року заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив залишити судове рішення першої
інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів та судом першої
інстанції встановлено, що 19.09.2013 року
відповідачем було проведено планову
документальну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року, за результатами якої складено акт
від 19.09.2013 року № 1536/8/27-02-17-01-10/НОМЕР_3.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з акту перевірки ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПВКПВ "Агротехпром" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з ПДВ від 20.07.2012
року №908/22-109/24985101, у якому зроблені
висновки про порушення у частині
визначення об'єктів оподаткування, у
тому числі не підтверджені
взаємовідносини з покупцем ОСОБА_2 за
лютий 2012 року.

ДПІ у Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС було здійснено вихід за
податковою адресою ПВКПВ "Агротехпром",
за результатами якого встановлено
відсутність посадових осіб та
підприємства за даною адресою та
складено акт про незнаходження від
22.05.2012 року № 94. ДПІ наданий висновок,
згідно якого встановлено, що 12.06.2012 року
під час телефонної бесіди з директором
ОСОБА_8 повідомила про відсутність її
на підприємстві та інших довірених
осіб і співробітників. 18.06.2012 року
відмовилась від надання додаткових
пояснень та відмовила у допуску до
складських та офісних приміщень.
Головний бухгалтер відмовилась
отримувати запит, надавати будь-які
письмові чи усні пояснення та
документи.

Відповідачем в акті перевірки
встановлені порушення позивачем
пункту п.185.1 статті 185 Податкового
кодексу України, в завищенні
податкового зобов'язання з ПДВ у сумі
48239,00 грн., п.198.6 статті 198 ПК України,
яким завищено податковий кредит у сумі
58674,00 грн. по податкових накладних,
оформлених від імені ВКП "Агротехпром",
що виразилося у заниженні ПДВ у сумі
10435,00 грн., та на порушення статті 177 ПК
України, яким завищені доходи у сумі
241195,50 грн. та у порушення п.138.1 статті 138
ПК України, завищені витрати у сумі
293370,83 грн., як наслідок заниження
оподаткованого доходу, у порушення п.177
статті 177 ПК України у сумі 52175,33 грн., що
виразилося у занижені податку з
доходів фізичних осіб на суму 8896,80 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення:

- від 27.09.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 10435,00 грн.,
та застосування штрафних санкцій у
розмірі 52175,33 грн.,

- від 27.09.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 8896,80
грн. та застосування штрафних санкцій у
розмірі 4448,40 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіряючи відповідність висновків
суду першої інстанції матеріалам
справи, колегією суддів встановлено
наступне.

Апелянт вважає, що оскільки не
підтверджено реальність здійснення
ВКП "Агротехпром"
фінансово-господарських операцій, то
угоди носять фіктивний, безтоварний
характер.

У зв'язку із зазначеним відповідач
дійшов висновків про нереальність
отримання позивачем товарів між ФОП
ОСОБА_2 та ПВКП "Агротехпром".

Пунктом 187.1. ст. 187 ПК України визначено,
що датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК
України).

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно п.1.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до положень ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ПВКП "Агротехпром" (м.
Дніпропетровськ) укладений договір
поставки нафтопродуктів від 01.02.12 року
№22/02, договір поставки нафтопродуктів
від 14.02.2012 року №56 (а.с.18,19).

Матеріалами справи підтверджений факт
придбання ФОП ОСОБА_2 дизельного палива
класу F від ПВКП "Агротехпром" у
кількості 38900 л. на загальну суму 352045,00
грн., про що свідчить рахунок №1-6 від
06.02.12р. та накладна від 06.02.12р. №1-6 (а.с.27,
28).

Відповідно до накладної № 16 від 07.02.2012
року вбачається, що придбане паливо
було реалізовано на АЗС у кількості
7094,000 л. на суму 53500,54 грн., що
підтверджується наданими
представником позивача фіскальними
чеками. Дизельне паливо, що не було
реалізовано повернуто у кількості 31806,00
л. на суму 289434,60 грн., що підтверджується
накладною № 228 від 28.02.2012 року,
товарно-транспортною накладною від
28.02.2012 року (а.с.32,34).

Виконання умов вищевказаних договорів
підтверджуються наступними
документами: платіжне доручення №33 від
14.02.2012 року, розрахунок №91 від 14.02.2012
року, накладні на отримання бензину від
22.02.2012 року №201, 202, податкові накладні
№49 від 14.02.2012 року, №81 від 22.02.2012 року,
здійснений розрахунок за товар згідно
платіжних доручень № 39 від 06.02.2012 року,
розрахунок №1-6 від 06.02.2012 року, накладна
№1-6 від 06.02.2012 року, податкова накладна
№61 від 06.02.2012 року, платіжне доручення
№45 від 24.06.2012 року, розрахунок №108 24.02.2012
року, накладна №228 від 28.06.2012 року,
податкова накладна №91 від 24.02.2012 року,
податкова накладна №109 від 28.02.2012 року,
накладна №16 від 07.02.2012 року, накладна
№137 від 08.02.2012 року, накладна №142 від
09.02.2012 року, накладна №148 від 11.02.2012 року,
накладна №146 від 10.02.2012 року, накладна
№150 від 12.02.2012 року, накладна №158 від
13.02.2012 року, накладна №163 від 14.02.2012 року,
накладна №168 від 15.02.2012 року, накладна
№174 від 16.02.2012 року, накладна №177 від
17.02.2012 року, накладна 181 від 18.02.2012 року,
накладна №184 від 19.02.2012 року, накладна
№188 від 20.02.2012 року, накладна №196 від
21.02.2012 року, товарно-транспортна
накладна від 22.02.2012 року, що підтверджує
реальність господарської операцій.

Фактичні обставини свідчать, що у діях
позивача відсутні ознаки
неправомірних дій, а наведені
відповідачем у акті перевірки доводи
не є такими, що спростовують
правильність віднесення податку до
податкового кредиту, що вказує на
необхідності скасування податкових
повідомлень-рішень.

Більш того, в матеріалах справи наявна
довідка ДПІ у Ленінському районі м.
Севастополя ДПС від 22.06.12р.
№3876/135/17-227/НОМЕР_3 про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ "Агротехпром" за
лютий 2012 р.

Судова колегія ретельно дослідила
вказану довідку та встановила, що під
час перевірки за лютий 2012 рік
посадовими особами відповідача вже
були досліджені первинні
бухгалтерські документи позивача, і
більш того, товарно-транспортні
накладні за вказаний період саме з ВПК
"Агротехпром". Тому, посилання у
апеляційній скарзі на ненадання
вказаних документів позивачем
перевіряючим та неможливість їх
дослідження є безпідставними.
Відсутність інших документів позивача
не може бути безумовною підставою для
встановлення порушення позивачем
ст.ст.138,177 ПК України, оскільки вказані
документи не є податковою звітністю та
встановленням факту їх відсутності не
відповідають вимогам Закону та є поза
межами компетенції відповідача.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на вимоги статті 228 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Отже, без правової оцінки суду першої
інстанції не залишилось те, що зміст
статті 228 Цивільного кодексу України
свідчить на користь висновку, що
законодавець відокремив порушення
публічного порядку від інших підстав
нікчемності правочинів та передбачив
наявність умислу сторін (сторони) на
незаконний результат, а також
суперечність його публічно-правовим
актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а фіктивне
підприємництво з метою ухилення від
сплати податків, на факт якого
відповідач посилається як на підставу
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, є злочином,
відповідальність за який встановлена
Кримінальним кодексом України, колегія
суддів Севастопольського апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, що за
обставин, які склалися у даній справі,
визначенню правочину як такого, що
порушує публічний порядок повинен
передувати вирок суду про притягнення
учасника (учасників) такого правочину
до кримінальної відповідальності, який
би набрав законної сили. Всупереч
вимогам частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем таких доказів надано не
було. Проте, у разі наявності
відповідного вироку суду,
постановленого у кримінальній справі,
податковий орган має право звернутись
до суду про перегляд судового рішення
за ново виявленими обставинами в
порядку, передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія погоджується з правильним
висновком суду першої інстанції, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими, та
відповідно такими, що підлягають
задоволенню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що правова оцінка, яку
дав суд першої інстанції обставинам
справи, не суперечить чинному
законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 05.11.13р. підлягає
залишенню без змін, апеляційна скарга -
залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, статтями 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Севастополі на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 05.11.13р. по
справі №827/2474/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 05.11.13р. по
справі №827/2474/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 27 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
О.І. Мунтян

Судді підпис
О.В.Дугаренко

підпис Т.М. Дудкіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.І. Мунтян