Справа № 826/19864/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІБІ ІВЕНТ» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм податкового
законодавства України, прийняті
протиправні податкові
повідомлення-рішення, якими позивачу
неправомірно збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та податку на прибуток, що
призвело до порушення його прав та
Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані рішення
законними та обґрунтованими,
винесеними на підставі та на виконання
норм податкового законодавства за
результатами перевірки позивача.
Просив суд розглядати справу за
відсутності представника відповідача
та відмовити в задоволенні позовних
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
За результатами розгляду документів і
матеріалів поданих сторонами, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
Відповідачем з 09.08.2013 по 16.08.2013, згідно
із пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79
Податкового кодексу України, проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Сучасна
техніка» за період з 01.03.2011 по 31.03.2011, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.03.2011 по 31.03.2011.
Перевіркою з питань дотримання вимог
податкового законодавства позивача
при взаємовідносинах з ТОВ «Сучасна
техніка» за перевіряє мий період
встановлено завищення витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування на загальну суму 297500
грн., в тому числі у І кварталі 2011 року в
сумі 297500 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток, що підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет на
За період березень 2011 року позивачем
задекларовано податкового кредиту по
податку на додану вартість у сумі 186167
Перевіркою з питань дотримання вимог
податкового законодавства позивача
при взаємовідносинах з ТОВ «Сучасна
техніка» за період березень 2011 року,
Судом встановлено, між ТОВ «БС Україна»
як замовником та позивачем як
виконавцем був укладений договір № 1
від 23.09.2011 про надання послуг, згідно
якого замовник надає завдання, а
виконавець зобов'язується надати
послуги з організації та проведення
івент-заходу (під час якого планується,
готується і створюється спеціальний
захід), направленого на просування ТМ
«Садочок» на 951 особу. Місце виконання
послуг - Миколаївська область, ВК № 2,
с.Мішково Погорілове, вул.Степна, 1.
Так, п.2.1 даного договору, виконавець
зобов'язується надати наступні послуги
- розробка сценарію івент-заходу;
- надання консультацій щодо
організації та проведення
івент-заходу, в тому числі
консультаціїї стосовно місця, часу
проведення та залучення промоутерів до
участі в проведенні івент - заходу;
- організація, координація та
контроль проведення івент-заходу, а
- організація івент-заходу;
- відео- та фотозйомка;
- виготовлення рекламної
- виготовлення та монтаж
- оформлення зали для проведення
- організація екскурсії по ВК №2
ТОВ « Сандора» для торгових
- - проведення маркетингових
досліджень з метою збору інформації
стосовно відношення Іпієнта Замовника
до продукції ТМ „Садочок", порівняння
споживчих властивостей продукції
амовника з аналогічною продукцією
- встановлення відео обладнання
для трансляції інформаційних роликів
- забезпечення якістю,
своєчасністю і повнотою надання послуг
Замовнику у відповідності ловами
даного Договору та Додатків до нього.
- підготовка і надання Замовнику
звіту про проведення івент-заходу.
Зважаючи на значний обсяг робіт, що
вказані в договорі, позивачем укладено
ряд договорів з субпідрядними
організаціями на виконання певних
Взаємовідносини позивача з ТОВ
«Сучасна техніка», ґрунтувалися на
договорі № 29/03/11 від 29.03.2011 про
виконання робіт, згідно якого позивач
як замовник доручає, а ТОВ «Сучасна
техніка» як підрядник зобов'язується у
встановлений цим договором термін, зі
своїх матеріалів, своїми силами і
засобами виконати роботи з оформлення
площі для проведення рекламної
кампанії «Інфотур «Садочок»,
відповідно до вимог, викладених в
додатку № 1 до цього договору, а
замовник зобов'язується прийняти
роботи та сплатити обумовлену цим
договором вартість робіт.
Так, у п.1.2 даного договору зазначено, що
роботи виконуються за адресою :
Миколаївська область, ВК № 2,
с.Мішково-Погорілове, вул.Степна, 1.
У п.2.1 - 2.2 договору вказано - початок
робіт: 29.03.2011, закінчення робіт : 31.03.2011.
Фактичною датою закінчення робіт
вважається день підписання акта
здачі-приймання виконаних робіт.
У Додатку № 1 від 29.03.2011 до договору №
29/03/2011 від 29.03.2011 вказано, що підрядник
зобов'язується здійснити наступні
роботи з оформлення площі для
проведення рекламної кампанії
«Інфотур «Садочок»: ескізно-проектні
роботи; виготовлення бутафорського
пакету соку 1900х4000х1300мм., металокаркас,
друк на банері, монтаж; оздоблення
входу, 2000x4000x4100мм, металокаркас, друк на
банері, монтаж; таблички - вказники з
обтяжувачами в основі, висота 1500мм.,
розмір 300x900мм., металокаркас, пластик,
друк на плівці, монтаж; виготовлення
стійок для буклетів, анкет, програмок;
виготовлення буклетів; виготовлення
анкет (А4); виготовлення табличок для
координаторів; виготовлення програмок;
виготовлення внутрішніх банерів
для стін, шатрів; забезпечення звуковим
обладнанням (шатер №1), 2 колонки,
мікшерний пульт, посилювач, радіо
мікрофон, ноутбук, налагодження;
забезпечення звуковим обладнанням
(шатер №2), 2 колонки, мікшерний пульт,
посилювач, радіо мікрофон, ноутбук,
налагодження; забезпечення світловим
обладнанням шатрів; прибирання сміття;
монтаж, демонтаж; доставка (транспортні
На підтвердження виконання умов
зазначеного договору, включення
позивачем витрат на оплату послуг до
складу валових витрат підприємства, а
також сплати позивачем податку на
додану вартість у складі ціни за
отримані послуги, контрагентом
виписані позивачу первинні документи:
акт приймання - передачі матеріалів та
макетів на затвердження, а саме :
ескізно-проектні роботи по проведенню
рекламної кампанії «Інфотур «Садочок»
в 2-х екземплярах, макет для
виготовлення внутрішніх банерів для
стін шатрів в 2-х екземплярах, макет
бутафорського пакету соку в 2-х
екземплярах, макет оздоблення входу в
2-х екземплярах, макет виготовлення
буклетів (сторона А) в 2-х екземплярах,
макет виготовлення буклетів (сторона Б)
в 2-х екземплярах, макет виготовлення
табличок для координаторів в 2-х
екземплярах, макет виготовлення Анкет
(формат А4) варіанти 1 та 2 в 2-х
екземплярах, таблички-вказники з
обтяжувачами в основі (макет) в 2-х
екземплярах, виготовлення стійок для
буклетів, анкет, програмок в 2-х
екземплярах, програмка-запрошення
«Шановні колеги!» - макет в 2-х
екземплярах; акт здачі-приймання
виконаних робіт до договору № 29/03/11 про
виконання робіт від 29.03.2011; податкова
накладна № 334 від 31.03.2011; платіжне
В той же час, в ході перевірки
відповідачем використаний: акт ДПІ у
Шевченківському районі м.Києві ДПС №
1375/2309/36592362 від 07.06.2011, в якому
встановлено, відсутність
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по укладенню
угод та відсутність фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань, а значить і
відсутність наміру реального
створення правових наслідків, які
обумовлюються правочинами, а також той
факт, що правочини не відповідають
вимогам дійсності правочинів, які
передбачені ч.1, 3, 5 ст.203 та ч.1 ст.228
Цивільного кодексу України і є
фіктивними та такими, що вчинені без
наміру створення правових наслідків.
Зазначені відомості викладені в акті
перевірки позивача не можуть бути
прийняті судом у якості належним
доказів, оскільки вказаний акт ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва ДПС
відповідачем не наданий до матеріалів
справи.
На підставі аналізу зазначеного акта
контрагента, відповідач, без належного
дослідження первинних документів
позивача, дійшов висновку про
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої зобов'язання, з метою
штучного формування валових витрат та
податкового кредиту, які не мають
реального правового характеру. Отже, як
висновок податкового органу -
позивачем документально не
підтверджено взаємовідносини з ТОВ
«Сучасна техніка» за перевіряємий
За результатами перевірки
відповідачем складено акт №
379/26-54-22-03-35017992 від 22.08.2013, яким
зафіксовані нібито виявлені під час
перевірки порушення позивачем норм
податкового законодавства України, а
саме: п.138.1 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 статті 139
Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за перевіряємий період у І
ст.198, пп.200.1 та пп.200.2 ст.200 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
На підставі акта перевірки №
379/26-54-22-03-35017992 від 22.08.2013, відповідачем
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення: від 04.09.2013 №
грошового зобов'язання з податку на
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 грн.; від 04.09.2013 №
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
(фінансові) санкції в розмірі 1 грн.
повідомлення-рішення відповідача, за
правилами ст. 56 Податкового кодексу
України, оскаржувались позивачем в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів
м.Києва та Міністерства доходів і
зборів України, за результатами
розгляду якої оскаржувані рішення було
залишені без змін, а скарга - без
Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд дійшов висновку про
помилковість висновків відповідача та
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі -
Кодекс), він, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Кодексу,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Згідно пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 Кодексу,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 Кодексу).
Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Кодексу,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Згідно п. 138.2 Кодексу, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник податку
для визначення об'єкта оподаткування
має право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
Згідно пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 Кодексу, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та
нарахування податку.
Відповідно до п.44.1. ст.44 Кодексу для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
Відповідно до пп. а п.198.1, п.198.2., п.198.3.
ст.198 Кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п.198.6. ст.198 Кодексу, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п.201.11
ст.201 Кодексу). У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.
Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Для підтвердження включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених позивачем у
складі ціни за придбану продукцію та
виконані роботи, необхідні первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".
Відповідно до п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
"Про затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної" № 1379 від 01.11.2011
року (далі - Порядок), податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у цьому пункті.
Підпунктом 6.3 пункту 6 Порядку
встановлено, що не дає права покупцю на
віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Визначальною умовою правомірності
формування витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, є їх
здійснення для провадження
господарської діяльності платника
податку та підтвердження первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 22.06.11 року по справі
К/9991/15429/11 та ухвалі цього ж суду від
05.10.11 року по справі К 9991/14602/11.

На час проведення господарських
операцій контрагент позивача були
належним чином зареєстрований
платником ПДВ та згідно ЄДР був
зареєстрований за місцем знаходження,
являється юридичними особами,
наділений правоздатністю та
дієздатністю, мав право укладати з
позивачем будь-які договори,
нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні, до того ж видана податкова
накладна, на основі якої сформовано
податковий кредит, відповідає вимогам,
встановленим чинним законодавством, що
не заперечується сторонами.

Також, за ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 Кодексу
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від 20
липня 2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби" процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: встановлення факту здійснення
господарської операції; встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Окрім того, за п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9
"Про судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними":… при
кваліфікації правочину за ст. 228
Цивільного кодексу України має
враховуватись вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі.

Однак, відповідачем не було надано
доказів наявності вироку суду відносно
будь-кого з контрагентів за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205
Цивільного кодексу України (фіктивне
підприємництво), а договори, укладені
позивачем з даними товариствами до
теперішнього часу у судовому порядку
не визнано недійсними.

Укладаючи угоду зі своїми
контрагентами, позивач мав всі
документальні підтвердження
господарської правосуб'єктності
контрагентів: здійснювати
господарську діяльність,
реалізовувати господарську
компетенцію, мати зобов'язання, нести
за ними відповідальність тощо.

Окрім вищевикладеного суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України, недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5. 6 ст. 203 цього
Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 228 ЦК
України).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України діє презумпція правомірності
правочину, тобто правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в дохід
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.

Дана правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 14.11.2012 року № К/9991/50772/12.

Крім того, як зазначено в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби", якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання щодо сплати податку
до бюджету, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Зазначена правова позиція повністю
відповідає рішенню Європейського суду
з прав людини від 22.01.2009 року у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03), згідно якого Європейський суд з
прав людини визнав, що "справедливий
баланс" не додержується, коли платника
ПДВ позбавляють права на податковий
кредит (бюджетне відшкодування) за
відсутності доказів його залучення до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування, чи доказів того, що йому
було відомо про таку діяльність його
постачальників.

Таким чином, податковий орган не подав
жодних доказів на підтвердження того,
що позивач діяв без належної обачності
й обережності і йому мало бути відомо
про порушення, які допускають його
контрагенти, а також не зазначено інших
обставин, які могли б свідчити про
недобросовісність позивача. Також не
надано жодних доказів, які б свідчили
про наявність обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди - як-то безтоварний
характер здійснених операцій, а тому
позивачем були виконані передбачені
законодавством вимоги для
підтвердження включення відповідних
витрат до складу валових витрат
підприємства та права на отримання
податкового кредиту.

В той же час в матеріалах справи наявні
документи, що підтверджують реальність
операцій, а саме: фото івент-заходу,
СD-диски «Фото проведеного заходу
рекламної кампанії «Інфотур «Садочок».
Дата проведення з 11.04.2011 по 16.04.2011»,
«Запис загального відеоролику
проведеного заходу рекламної кампанії
«Інфотур «Садочок». Дата проведення з
11.04.2011 по 16.04.2011», «Відеозаписи родиків
виступів учасників проведеного заходу
рекламної кампанії «Інфотур «Садочок».
Дата проведення з 11.04.2011 по 16.04.2011».

Також позивачем для належного надання
послуг по організації та проведення
рекламного заходу для ТОВ «БС УКРАЇНА»,
поряд з ТОВ «Сучасна техніка» були
залучені інші контрагенти :

ТОВ «Лейтон Груп» надавав в оренду
майно на умовах договору № 29/03/2011 від
29.03.2011;

ТОВ «Торин альянс» забезпечував
персоналом, необхідним для проведення
заходу на умовах договору № 01/04/11 від
01.04.2011;

ПП «Туристична компанія «Бістро»
забезпечувала організацію доставки та
проведення екскурсій для учасників за
договором № 28/03/11 від 28.03.2011;

ТОВ «Фрогус консалт» надавав послуги
по написанню сценарного плану, фото та
відео-зйомки та їх монтажу.

Отже, договір про виконання робіт з ТОВ
«Сучасна техніка» був укладений з
метою виконання своїх зобов'язань до
договору про надання послуг з ТОВ «БС
Україна» від 23.03.2011.

Також позивачем надано до матеріалів
справи первинні документи, що
підтверджують виконання своїх
зобов'язань по договору про надання
послуг від 23.03.2011, а саме : акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-00001 від 22.04.2011; звіт до акта № ОУ-00001
здачі-прийняття робіт (надання послуг);
податкові накладні № 1 від 29.03.2011, № 2
від 04.04.2011; рахунки - фактури № БІ-00001 від
28.03.2011, № БІ-00002 від 01.04.2011.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про протиправність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідача від
04.09.2011 №№ , .

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає
заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІБІ ІВЕНТ»
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
04.09.2013 №№ , Державної
податкової інспекція у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Судові витрати в сумі 255,85 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «БІБІ
ІВЕНТ» за рахунок Державного бюджету
України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Державної податкової інспекція у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій