Справа № 344/15209/13-а 2а/344/825/13
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.
Справа № 13219/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську на
постанову Івано-Франківська міського
суду Івано-Франківської області від
17.10.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Івано-Франківську про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
відмови в перерахунку та виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суді у відставці
згідно суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді судді
з 01.01.2012 року, зобов'язання в подальшому
здійснювати нарахування та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 у вересні 2013 року звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
відмови в перерахунку та виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суді у відставці
згідно суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді судді
з 01.01.2012 року, зобов'язання в подальшому
здійснювати нарахування та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

В позові позивач покликається на те, що
працював головою Господарського суду
Івано-Франківської область. З лютого 1985
року вийшов у відставку. З того часу
йому виплачується щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90%
заробітної - плати працюючого на
відповідній посаді судді, яке
передбачено ст. 43 Закону України «Про
статус суддів». Закон України «Про
судоустрій та статус суддів» збільшив
розмір суддівської винагороди
працюючих суддів, відповідно повинен
бути і збільшений розмір довічного
грошового утримання суддів у
відставці. Однак, УПФ в м.
Івано-Франківську відмовило йому у
проведенні такого перерахунку,
посилаючись на те, що Закон України
«Про судоустрій та статус суддів» не
містить прямої вказівки про
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. У зв'язку з вищенаведеним
просив вимоги адміністративного
позову задовольнити.

Оскаржуваною постановою
Івано-Франківська міського суду
Івано-Франківської області від 17.10.2013
року позовну заяву ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
відмови в перерахунку та виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суді у відставці
згідно суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді судді
з 01.01.2012 року, зобов'язання в подальшому
здійснювати нарахування та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці -
задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідно до
Порядку подання документів для
призначення i виплати щомісячного
довічного грошового утримання судцям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 25.01.2008р.
№3-1, призначення i виплата щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці здійснюється органами
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах за місцем
проживання судді. Перерахунок
довічного грошового утримання суддям у
відставці здійснюється при зміні
відповідного до урядових рішень
посадових окладів працюючих на
відповідних посадах суддів. При цьому,
незалежно від часу звернення за
перерахунком в довідці, поданій на
перерахунок, зазначається розмір
посадового окладу по відповідній
посаді, премій, доплат та надбавок, які
були встановлені в місяці підвищення
заробітної плати. Для регулювання
оплати праці суддів прийнята постанова
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р.
№865. Відповідно до пункту 4-1 даної
постанови, розміри посадових окладів
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
i в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не проводиться.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що
законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі
цього виду виплати. З самого визначення
поняття «щомісячного довічного
грошового утримання» випливає, що це
утримання здійснюються на постійній
основі один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на якийсь строк. В
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання (чи його перерахунок).
Кінцевий термін, або строк, на який
призначається щомісячне довічне
грошове утримання не може
встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
щомісячного довічного грошового
утримання.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме ОСОБА_1, працював головою
Господарського суду
Івано-Франківської області, що
сторонами визнається, а тому
доказуванню не підлягає відповідно до
ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України. 3 лютого 1985 року
позивачу відповідачем виплачується
щомісячне довічне грошове утримання,
як судді у відставці. Цей факт також
визнається сторонами.

Відповідно до ст. 8 КАС України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. ОСОБА_1 є суддею у
відставці та користується пільгами
відповідно до ст. 44 Закону України «Про
статус суддів».

Згідно ст. 43 Закону України «Про статус
суддів», який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, за суддею, який перебуває у
відставці, зберігається звання судді і
такі ж гарантії недоторканості та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на 2% заробітку,
але не більше ніж до 90% заробітку судді
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою ВРУ «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
передбачалось, що в разі зміни
заробітної плати суддів, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, та виплачується - в
суді за останнім місцем роботи або за
їх вибором у суді за місцем їх
проживання.

На підставі ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» від 15.12.1992 року, ОСОБА_1
було призначене довічне грошове
утримання судді у відставці в розмірі 90
відсотків заробітку працюючого судді,
виплата якого здійснюється УПФ в м.
Івано-Франківську. В зв'язку з
набранням чинності ст. 129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010 року, що діє на час
виникнення спірних правовідносин,
збільшився, починаючи з 01.01.2012 року,
розмір заробітку судді, який працює на
відповідній посаді і складає 14 592 грн. 80
коп., з 01.04.2012 року - 14 878 грн. 40 коп., з
01.07.2012 року - 14 987 грн. 20 коп., з 01.10.2012 року
- 15 204 грн. 80 коп., з 01.12.2012 року - 15 422 грн. 40
коп., з 01.01.2013 року - 19 499 грн., на які
нараховані внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Ці обставини
підтверджуються довідками
Господарського суду
Івано-Франківської області від 11.09.2013
року . 12.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі
90% заробітку працюючого судді у
відповідності з довідками
Господарського суду
Івано-Франківської області. Листом від
13.09.2013 року №165/К-8 відповідач відмовив у
проведенні перерахунку на тій
підставі, що Законом України «Про
судоустрій та статус суддів» не
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання, крім
суддів Конституційного Суду України.

Згідно ст. 126 Конституції України,
незалежність і недоторканість суддів
гарантуються Конституцією України і
законами України. Матеріальне
забезпечення суддів, в тому числі
суддів у відставці, та гарантії їх
соціального захисту є одним із
складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст.
58 Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

На підставі ч.2 ст. 43 Закону України «Про
статус суддів», за суддею, який
перебуває у відставці зберігається
звання судді і такі ж гарантії її
недоторканості та соціального захисту,
як і до виходу у відставку.

Право позивача на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання в залежності від заробітку
працюючого на відповідній посаді судді
передбачено і ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» від
07.07.2010 року, який діє з часу виникнення
спірних правовідносин. Право позивача
на перерахунок довічного грошового
утримання не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про статус суддів».

Крім цього і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005 року).

Частина 2 Перехідних положень Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» визначає те, що судді,
призначені чи обрані на посаду до
набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло раніше. Отже,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні розміру пенсії позивачу
підлягають застосуванню норми Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів». Таким чином суд приходить до
висновку, що перерахунок за період з 01
січня 2012 року необхідно провести у
відповідності до ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів».

У відповідності до ст. 6. 4. Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути, як можна ближче до рівня
останньої заробітної плати в якості
судді.

Відповідно до п.2 розділу 2 Прикінцевих
та Перехідних положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
реформи» обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Крім того, як визначено рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року у справі щодо змін умов виплати
пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді, як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон "Про
статус суддів" від 10 липня 1998 року, за
якими рівень винагороди суддям за
виконання ними своїх професійних
обов'язків має бути таким, щоб
захистити їх від тиску, що може
спричинити вплив на їхні рішення або
взагалі поведінку суддів і таким чином
вплинути на їхню незалежність та
неупередженість (пункт 6.1); статус
забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку . із посади судді і який
здійснював повноваження судді
протягом певного строку, право на
отримання виплат, рівень яких має бути
якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді (пункт 6.4).

Відповідно до п. 5 рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року, визначений Законом України «Про
судоустрій та статус суддів» порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» не узгоджується з
конституційним положенням про
недопустимість звуження змісту чи
обсягу гарантій незалежності суддів, а
тому суперечить статті 126 Основного
Закону України.

Таким чином, збільшення розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді є підставою
для проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці і цей
перерахунок проводиться з дня
збільшення заробітної плати судді.
Отже, законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі
цього виду виплати. З самого визначення
поняття «щомісячного довічного
грошового утримання» випливає, що це
утримання здійснюються на постійній
основи один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на якийсь строк. В
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання (чи його перерахунок).
Кінцевий термін, або строк, на який
призначається щомісячне довічне
грошове утримання не може
встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
щомісячного довічного грошового
утримання. В своїх вимогах позивач
просить суд про визнання протиправною
бездіяльності щодо відмови в
перерахунку і виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання згідно
суддівської винагороди працюючого на
відповідній посаді судді з 01.01.2012 року
по вересень 2013 року.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення. Слід визнати
неправомірними дії, а не бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську щодо відмови
ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та
зобов'язати відповідача провести
позивачу перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання,
починаючи з 01.01.2012 року з урахуванням
розміру заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді відповідно до
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів». Щодо вимоги позивача
про стягнення з відповідача на його
користь недорахованої суми
заборгованості за період з січня 2012
року по вересень 2013 року включно, то суд
вважає можливим вийти за межі позовних
вимог, оскільки таке необхідне для
повного захисту права сторони, про
захист якого вона просить, зобов'язавши
відповідача виплатити позивачу
недораховані суми довічного грошового
утримання.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську - залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківська міського
суду Івано-Франківської області від
17.10.2013 року у справі № 2-а/344/825/13 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар