Справа № 2а-747/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа № 69824/12/9104

69848/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С.,
Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1 на ухвалу Сколівського
районного суду Львівської області від
24 листопада 2011 року про залишення
позовної заяви без руху та на ухвалу
Сколівського районного суду
Львівської області від 05 грудня 2011 року
про повернення позовної заяви у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Сколівському районі
Львівської області, в якому просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача з нарахування та сплати
йому щомісячної державної соціальної
доплати до пенсії у розмірі 30 % від
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу за період
з 23.05.2011 року, з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести її
виплату.

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 24 листопада 2011
року позовну заяву ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання нарахувати
та виплатити недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу як дитині
війни залишено без руху і надано
можливість у термін протягом двох днів
з дня отримання копії ухвали усунити
недоліки, викладені у її мотивувальній
частині.

Ухвала мотивована тим, що у поданій
заяві відсутній виклад обставин на
підтвердження позовних вимог і окрім
копії паспорта, копії картки платника
податків, копії пенсійного посвідчення
до позовної заяви нічого не додано.
Таким чином, відсутні докази на
підтвердження протиправності дій
відповідача (офіційна відмова
відповідача проводити перерахунок,
роздруківки відповідача щодо
здійснення нарахувань позивачу за
позовний період), хоча такі докази
повинні бути додані першочргово. До
того ж позивач одночасно просить
проводити розгляд справи у його
відсутності і таким чином, не маючи
жодного наміру представити відповідні
докази. Таким чином, суд першої
інстанції вважає, що позовна заява
подана без додержання вимог,
встановлених ст. 106 КАС України.

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 05 грудня 2011 року
позовну заяву ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання нарахувати
та виплатити недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу як дитині
війнии повернуто позивачу.

Вказана ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що ОСОБА_1 недоліки
поданої ним позовної заяви у
визначений термін не усунув.

Не погодившись з такими рішеннями суду
їх оскаржив позивач, подавши
відповідні апеляційні скарги. Апелянт
просить скасувати ухвали від 24.11.2011 р.
та від 05.12.2011 р. і справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі. В обґрунтування вимог
апеляційних скарг зазначає, що в силу ч.
5 ст. 71 КАС України, суд може збирати
докази з власної ініціативи. Ухвала
суду від 14.10.2011 року про залишення
позовної заяви без руху законної сили
не набрала, оскільки була оскаржена в
передбачені законом строки, таким
чином, у суду першої інстанції відсутні
підстави для повернення позовної
заяви.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1-2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Згідно ч.2 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
- ніхто не може бути позбавлений права
на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Процесуальним засобом реалізації
вказаного вище права у
адміністративному судочинстві є
звернення до адміністративного суду із
письмовою позовною заявою.

Вимоги, яким повинна відповідати
позовна заява, встановлені ст. 106
Кодексу адміністративного судочинства
України. Пунктом 4 ч.1 вказаної статті
встановлено, що позивачем у позовній
заяві зазначається зміст позовних
вимог і виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначається недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Тому, приймаючи оскаржувану ухвалу від
24.11.2011 року судом першої інстанції не
враховано, що звертаючись у суд із
адміністративним позовом, позивач
вправі самостійно визначати зміст
позовних вимог та обґрунтовувати їх
будь-якими фактами
матеріально-правового чи іншого
характеру, які, на його думку, свідчать
про порушення його прав, свобод чи
законних інтересів.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою, що Кодекс адміністративного
судочинства України не встановлює
жодних вимог до викладеного у позовній
заяві змісту позовних вимог та
обставин, якими вони обґрунтовуються.

Згідно частини 2 ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
на підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач зазначає докази, про які йому
відомо і які можуть бути використані
судом.

Також, в силу ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 71 КАС України
- в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали. Суд може
збирати докази з власної ініціативи.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС
України позивач може протягом всього
часу судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Приймаючи ухвалу від 24.11.2011 року, судом
першої інстанції не враховано вказаних
положень ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства щодо
покладення обов'язку доказування
правомірності винесеної постанови на
управління Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області та можливості витребування
необхідних доказів від відповідача та
безпідставно зобов'язано позивача
надати докази, які він надати
самостійно не має можливості.

Відтак, суд першої інстанції
зобов'язаний був врахувати, що з огляду
на вимоги ст.106 КАС України позивачем
було подано позовну заяву, що таким
відповідала, а тому законних підстав
для залишення позовної заяви без руху в
порядку ст.108 КАС України не було,
відтак ухвала від 24.11.2011 року підлягає
скасуванню.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції не мав законних підстав для
залишення позовної заяви без руху і,
відповідно, повернення позовної заяви,
а тому, колегія суддів приходить до
висновку, що ухвала суду першої
інстанції від 05.12.2011 р. про повернення
позовної заяви підлягає скасуванню, а
справа поверненню до цього ж суду для
продовження розгляду справи.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч.
1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сколівського районного суду
Львівської області від 24 листопада 2011
року про залишення позовної заяви без
руху та на ухвалу Сколівського
районного суду Львівської області від
05 грудня 2011 року у справі № 2а-747/11
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська