Справа № 820/607/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 січня 2014 р.
№ 820/607/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді -
Севастьяненко К.О., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківській
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зміївському
районі Харківської області про
визнання дій протиправними та
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Зміївському районі
Харківській області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Зміївському
районі Харківської області, в якому
просить суд:

- визнати протиправними дії
відповідача в частині відмови у
відшкодуванні понесених позивачем
витрат по виплаті допомоги на
поховання ОСОБА_1,

- стягнути з відповідача понесені
позивачем витрати по виплаті допомоги
на поховання ОСОБА_1 в сумі 302,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
виключено з щомісячного акту звірки
витрат за жовтень 2013 року суму
виплаченої позивачем допомоги на
поховання ОСОБА_1 в сумі 300,00 грн., а
також поштові витрати в сумі 2,37 грн., у
зв'язку з чим, просить стягнути з
відповідача зазначені витрати в
судовому порядку.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову, надав письмові
заперечення, в яких послався на те, що
позивач звернувся до суду з позовною
заявою за відсутності обґрунтованих
доказів для підтвердження позовних
вимог щодо порушення з боку
відповідача прав позивача та вчинення
ним незаконних дій, позивачем не
доведено правомірності обставин,
викладених в позовній заяві. Вказав, що
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року № 826 "Про
затвердження порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" та постановою Правління
Фонду від 06.03.2006 року № 13 "Про витрати на
поховання у разі смерті застрахованої
особи від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" передбачено, що витрати
на поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві. Допомога на поховання
відшкодовується Фондом тільки у тому
випадку, якщо смерть настала за
наслідками отриманого нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
підтверджено висновками спеціальних
медичних закладів. В даному випадку
Пенсійним фондом не подано доказів, що
смерть ОСОБА_1 настала у зв'язку з
травмами, які він отримав на
виробництві, відсутні довідки медичних
закладів про причинний зв'язок смерті з
одержаним каліцтвом.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, до суду надав заяву, в
якій просив слухати справу без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, до суду надав заяву, в
якій просив слухати справу без його
участі.

Суд вважає, що перешкод для розгляду
справи немає, а саме: відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта; особи,
які беруть участь у справі, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а тому
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами в порядку письмового
провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС
України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
згідно статті 8 зазначеного Закону
Пенсійний фонд, поряд з іншими
надходженнями, формується за рахунок
коштів, що відраховуються
підприємствами на заходи соціального
страхування.

Відповідно до ст.81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
(далі - страхування від нещасного
випадку) визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV, розробленого відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (надалі Закон №
1105).

Відповідно до зазначеного Закону
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Статтею 6 Закону № 1105 передбачено, що
суб'єктами страхування від нещасного
випадку є застраховані громадяни, а в
окремих випадках - члени їх сімей та
інші особи, страхувальники та
страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування (далі - працівник).
Страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи.

Страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків). Об'єктом страхування від
нещасного випадку є життя
застрахованого, його здоров'я та
працездатність.

Страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням (ст. 15 Закону № 1105).

Статті 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачають обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та "Про пенсійне
забезпечення" спільною постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 N 5-4/4
затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 р. за N 376/7697.

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Судом встановлено, що у жовтні 2013 року
позивачем була проведена з
відповідачем щомісячна звірка витрат
по особових справах потерпілих, за
результатом якої складено та підписано
акт щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року, в
якому визначені загальні суми витрат,
що підлягають відшкодуванню (а.с. 6-7).

Так, відповідно до зазначеного акту
загальна сума витрат, що підлягає
відшкодуванню, визначена Управлінням
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківській області склала 7300,01
грн., з яких сума виплачених пенсій -
6719,19 грн., сума виплаченої щомісячної
цільової грошової допомоги на прожиття
- 252,33 грн., сума витрат з виплати і
доставки пенсій - 28,49 грн., сума допомоги
на поховання, виплаченої сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання - 300,00 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Зміївському
районі Харківській області перевірило
та прийняло до заліку список осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року у
меншій кількості, а загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню, на
думку відповідача, склала 6997,64 грн., з
яких сума виплачених пенсій (основний
розмір) склала 6719,19 грн., сума
виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття - 252,33
грн., сума витрат з виплати і доставки
пенсій - 26,12 грн.

Таким чином, як встановлено судом з
матеріалів справи, відповідачем за
жовтень 2013 року не було прийнято до
заліку в повному розмірі суму допомоги
на поховання у розмірі 300,00 грн. та суму
витрат з виплати і доставки пенсій у
розмірі 2,37 грн. щодо ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 08.10.2013 року ОСОБА_1
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.19).

Згідно виписок з актів МСЕК ОСОБА_1 був
інвалідом третьої групи за трудовим
каліцтвом.

Відповідно до талону до разового
доручення № 809 від 05.10.2013 р. управління
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківської області понесло
витрати по допомозі на поховання
ОСОБА_1 в розмірі 1788,00грн. (а.с.18).

Згідно п. 4 цього Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій (п. 4
Порядку).

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року № 826 "Про
затвердження порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" та постановою Правління
Фонду від 06.03.2006 року № 13 "Про витрати на
поховання у разі смерті застрахованої
особи від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" передбачено, що витрати
на поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві. Допомога на поховання
відшкодовується Фондом у випадку, якщо
смерть настала за наслідками
отриманого нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що підтверджено
висновками спеціальних медичних
закладів. Причинний зв'язок
встановлюється відповідно до
Інструкції "Про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом", яка затверджена
Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15.11.2005 р. №606 та має
підтверджуватись висновками
відповідних медичних закладів.

В інших випадках, відповідно до абз.2
пункту 3 Постанови Правління Фонду № 13
"Про витрати на поховання у разі смерті
застрахованої особи від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання", сім'я
потерпілого, отримує допомогу на
поховання відповідно до Закону України
"Про пенсійне забезпечення". Сума
витрат на поховання у разі смерті
застрахованої особи від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що підлягає
відшкодуванню Фондом, зменшується на
суму цієї допомоги на підставі довідки
органу Пенсійного фонду України.

Системно аналізуючи зазначені норми
законодавства, суд приходить до
висновку, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Суд зазначає, що позивачем не подано до
суду належних доказів того, що смерть
ОСОБА_1 настала у зв'язку з травмами, які
він отримав на виробництві, відсутні
довідки медичних закладів про
причинний зв'язок смерті з одержаним
каліцтвом.

Таким чином, у позивача відсутнє право
вимоги виплаченої суми допомоги на
поховання ОСОБА_1 та поштових витрат у
розмірі 302,37 грн. відповідно до Порядку.

Отже, встановивши фактичні обставини
справи та аналізуючи зазначені вище
норми чинного законодавства суд
вважає, що у задоволенні позовної
вимоги в частині стягнення з
відповідача понесених позивачем
витрат по виплаті допомоги на
поховання ОСОБА_1 в сумі 302,37 грн. слід
відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання дій
відповідача в частині відмови у
відшкодуванні понесених позивачем
витрат по виплаті допомоги на
поховання ОСОБА_1 протиправними, суд
зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постановах від 20 березня 2007 року
(№21-1087во06), від 20 червня 2011 року (№
21-76а11), 05 грудня 2011 року (№21-204а11), 19
березня 2012 року (№ 364а11), у разі незгоди
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на підписання актів
звірки, в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватися вимоги
про стягнення понесених витрат.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції,
тому позивач обґрунтовано звернувся до
суду для вирішення спірних відносин, а
належним способом захисту є вимога про
стягнення витрат з приводу виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що у задоволенні
вищезазначеної позовної вимоги про
визнання дій відповідача
протиправними слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківській
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зміївському
районі Харківської області про
визнання дій протиправними та
стягнення заборгованості слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Зміївському районі
Харківській області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зміївському
районі Харківської області про
визнання дій протиправними та
стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови в письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови. Якщо постанову було
проголошено у відсутності особи, яка
бере участь у справі, то строк подання
апеляційної скарги обчислюється з дня
отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
К.О. Севастьяненко