Справа № 824/2010/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2010/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Загороднюка А.Г.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду звернувся з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови від 19 вересня 2013 року №53/13
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності в розмірі 11470,00 грн.

Відповідно до постанови Чернівецького
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити в повному обсязі

Відповідач будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, однак надіслав
заяву до суду про розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з огляду на
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, на підставі
поданої позивачем декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
(адміністративної будівлі по вул.
Г.Асакі, 33а в м. Герца, Чернівецької
області), заяви про прийняття в
експлуатацію об'єкта від 11.09.2013 року та
наказу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області від 13.09.2013 року
№922-п «Про проведення позапланових
перевірок» проведено позапланову
перевірку щодо дотримання позивачем
вимог містобудівного законодавства
при будівництві адміністративної
будівлі за вказаною адресою.

Згідно з Актом перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
18.09.2013 року за результатами перевірки
встановлено, що будівництво
адміністративної будівлі здійснено
без дозволу на виконання на виконання
будівельних робіт у період з 2008 року по
лютий 2011 року, чим порушено вимоги
частини першої статті 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
який діяв на момент вчинення
правопорушення, пункт 2 частини першої
статті 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Крім того, перевіркою встановлено, що
згідно з технічним паспортом об'єкта,
виданим Герцієвською філією
Чернівецького комунального обласного
бюро технічної інвентаризації 30.06.2011
року, об'єкт збудовано у період з 2008
року по лютий 2011 року; будівельні
роботи виконано забудовником
господарським способом; в наявності є
договір оренди земельної ділянки серії
ВЕК №678871 від 16 травня 2007 року;
будівництво закінчено.

Факт самовільного будівництва позивач
визнав, заперечень не мав, про що
вказано в Акті від 18.09.2013 року.

Того ж дня складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, в якому, зокрема, зазначено
про відмову від надання позивачем
пояснень.

Відповідно до постанови відповідача
№53/13 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 19.09.2013 року визнано
позивача винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого пунктом
2 частини другої статті 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено на нього
штраф у сумі 11470,00 грн.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача не обґрунтовані, не
відповідають обставинам справи та
наявним матеріалам, у зв'язку з чим
позов задоволенню не підлягає.
Відповідач, на думку суду першої
інстанції, діяв на підставі, в межах та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції та вважає, що
останній прийшов до вірного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову виходячи з
наступного.

Даючи правову оцінку діям відповідача
слід звертати увагу на наступне.

У відповідності до п. 7 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553,
передбачено підстави для проведення
позапланових перевірок, серед яких -
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Законом України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» від 14 жовтня
1994 року №208/94-ВР, викладений у новій
редакції Законом України від 22 грудня
2011 року №4220-VI, що набрав чинності 19
січня 2012 року встановлено
відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, на час
виявлення Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області факту
будівництва позивачем
адміністративної будівлі без дозволу
на виконання на виконання будівельних
робіт.

Приписами пункту 2 частини другої
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
виконання будівельних робіт без
повідомлення про початок їх виконання
або будівництво індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорій складності, закінчене у
період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011
року без дозволу на виконання
будівельних робіт, а також наведення
недостовірних даних у такому
повідомленні - у розмірі десяти
мінімальних заробітних плат.

Так як, будівництво адміністративної
будівлі без дозволу на виконання
будівельних робіт було проведено
позивачем у період з 2008 року по лютий 2011
року, про що зазначено в Акті від 18.09.2013
року та підтверджувалось
представником позивача, тому
відповідачем правильно було
притягнуто позивача до
відповідальності саме на підставі
пункту 2 частини другої статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», діючого на час виявлення
правопорушення контролюючим органом
під час проведення позапланової
перевірки.

При цьому, приймаючи постанову про
притягнення позивача до
відповідальності у вигляді штрафу,
відповідачем були дотримані зазначені
законодавчі норми процесуального та
матеріального характеру, а постанова
№53/13 від 19.09.2013 року про накладення
штрафу винесена на підставі вчиненого
позивачем порушення передбаченого
Законом України "Про відповідальність
за порушення у сфері містобудівної
діяльності".

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку що судом
першої інстанції вірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, а висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи.
Натомість, апеляційна скарга не
спростовує встановлені обставини та не
дає підстав суду апеляційної інстанції
вважати постанову суду першої
інстанції такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 січня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Біла Л.М.

Загороднюк А.Г.