Справа № 635/9795/13-а
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/9795/13-а
Провадження № 2-а/635/146/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року
смт.
Покотилівка

Харківський районний суд
Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Житенькової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про оскарження постанови про
повернення виконавчого листа,

УСТАНОВИВ:

23.10.2013 року до Харківського
районного суду Харківської області
подано зазначений адміністративний
позов, в якому позивач просить суд
визнати протиправними дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Макарової І.І., щодо винесення
постанови від 02.07.2013 ВП № 33974826 про
повернення виконавчого документа по
виконанню виконавчого листа № 2-а-45/10;
скасувати як незаконну постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Макарової І.І. від 02.07.2013 ВП №
33974826 про повернення виконавчого
документа по виконанню виконавчого
листа № 2-а-45/10; зобов'язати Ленінський
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції відновити виконавче
провадження № ВП 33974826 по примусовому
виконанню виконавчого листа 2-а-45/10 у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та
виконати в повному обсязі постанову
Харківського районного суду
Харківської області від 20 січня 2010 року
по адміністративній справі № 2а-45/10.

Представником позивача подано
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги
підтримані.

Представник відповідача в судове
засідання вдруге не з'явився, причин
неявки суду не повідомлено, тому суд
розглянув справу за відсутності
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
матеріали архівної справи № 2-а-45/10, суд
вважає необхідним вимоги позивача
задовольнити з наступних підстав.

21.05.2012 Харківським районним судом
Харківської області видано виконавчий
листа № 2-а-45/10, яким зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області нарахувати та сплатити ОСОБА_1
доплату до пенсії, передбачену статтею
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по
31.12.2009 р. з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.

02.08.2012 виконавчий лист № 2-а-45/10
пред'явлений до примусового виконання
до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

20.08.2012 винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
33974826 з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-45/10, виданого
21.05.2012 Харківським районним судом
Харківської області.

02.07.2013 державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Макаровою І.І., на
підставі пункту 9 частини 1 статті 47,
статті 50 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

На думку суду зазначена постанова
винесена з порушенням закону з
наступних підстав.

Повернення виконавчого документа
стягувачу здійснюється за наявності
підстав та в порядку, визначеному у
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до пункту 9 частини 1
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Згідно частини 2 статті 47 Закону
про наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт.

Підставою для обґрунтування
винесення державним виконавцем
Макаровою І.І. постанови від 02.07.2013 про
повернення виконавчого документа
згідно з пунктом 9 частини 1 статті 47 та
статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» стали :

- Закон України від 14 червня 2011 року №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанова Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету»;

- Закон України «Про держбюджет України
на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI та
Постанова Кабінету Міністрів України
від 28.12.2011 року № 1381;

- Постанова Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ».

Висновок державного виконавця
про те, що постанова Кабінету Міністрів
України від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» дає підстави для
повернення виконавчого листа на
підставі пункту 9 частини 1 статті 47
Закону є необґрунтованим з огляду на
постанову Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
19.02.2011 № 8 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
пункті 11 якої зазначено, що пунктом 7
частини першої Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. З
аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.
Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
судам необхідно надавати перевагу тій
із них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року розмір підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії дітям війни застосуванню
підлягають положення статті 6 Закону
про соціальний захист дітей війни.

Із 23 липня 2011 року правомірність
дій суб'єктів владних повноважень
повинні відповідати вимогам Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету».

Таким чином, в даному випадку
застосовуванню підлягає не постанова
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року № 745, на яке посилається державний
виконавець, а положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Помилковим є і обґрунтування
повернення виконавчого листа
стягувачу відповідно пункту 9 частини 1
статті 47 Закону з посиланням на Закон
України «Про держбюджет України на 2012
рік» від 22 грудня 2011 року №4282-VI та
Постанову Кабінету Міністрів України
від 28.12.2011 року № 1381, бо на час розгляду
справи вони не існували.

Відповідно до частини 1 статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правовий акти не мають
зворотної дії в часі, а тому ураховуючи
особливість дії в часі закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Не відповідає вимогам закону
посилання державного виконавця на
Постанову Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ», оскільки
відповідно до пункту 9 частини 1 статті
47 Закону України «Про виконавче
провадження» заборона на звернення
стягнення на майно чи кошти боржника
може бути встановлена лише законом, що
підтверджуються частиною 2 пункту 3.15
Інструкції з організації примусового
виконання рішень від 02.04.2012 №512/5, якою
визначено, що при поверненні
виконавчого документа стягувачу
необхідно враховувати, що підставою
для повернення виконавчого документа
згідно з пунктом 9 частини першої
статті 47 Закону (згідно пункту 1.1.
згаданої Інструкції під Законом
розуміється Закон України «Про
виконавче провадження») є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника. Постанова Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845,
як і інші нормативно-правові акти,
відповідно до частини 1 статті 58
Конституції України не має зворотної
дії в часі.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до статті 124
Конституції України, судові рішення
приймаються судами ім'ям України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до частини 2 статті 14
КАС України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 255 КАС України
визначено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Стаття 6 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до Інструкції з
організації примусового виконання
рішень від 02.04.2012 № 512/5 державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження зобов'язаний
використовувати всі надані йому права
та повноваження, необхідні для
забезпечення своєчасного і повного
виконання рішення.

Отже, суд вважає, що державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом, що зазначено в
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження». Водночас відповідно до
пункту 2 частини першої статті 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за
яким стягнення не провадилося або було
проведено частково, повертається
стягувачеві, якщо у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, і здійснені державним
виконавцем відповідно до цього Закону
заходи щодо розшуку такого майна
виявилися безрезультатними. Тому
державні виконавці мають право
повертати виконавчі документи щодо
виконання рішень адміністративних
судів про стягнення з пенсійних
органів та суб'єктів владних
повноважень відповідних виплат пенсії,
соціальної допомоги тощо у разі
здійснення державним виконавцем усіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення.

При поверненні виконавчого листа
державним виконавцем не враховано, що
відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі «Жовнер проти
України» державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Також не враховано п. 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року по справі "Васильєв проти
України" виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Не використана відповідачем
можливість за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, відповідно до
частини 1 статті 36 Закону України «Про
виконавче провадження» та ч. 1 статті 263
КАС України звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачем не були вжиті будь-які
заходи з метою виконати в повному
обсязі постанови Харківського
районного суду Харківської області від
20 січня 2010 року по адміністративній
справі № 2а-45/10, а дії відповідача щодо
винесення постанови від 02.07.2013 по
повернення документа по виконанню
виконавчого листа № 2а-45/10 вчинені не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, у
зв'язку з чим є протиправними і такими,
що порушують право позивача на
отримання присуджених судовим
рішенням коштів.

Слід також зазначити, що
посилання в постанові на статтю 50
Закону України «Про виконавче
провадження» є безпідставним, оскільки
частиною 1 статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом, що
не є підставою для повернення
виконавчого документу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Суд здійснює судовий контроль за
виконанням рішення суду відповідно до
ч. 12 ст. 267 КАС України також на підставі
ст. 181 КАС України, тобто шляхом
розгляду позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 267 КАС
України у разі наявності підстав для
задоволення заяви суд ухвалює одну із
постанов, що передбачені ч. 2 ст. 162 КАС
України.

Таким чином, суд вважає постанову
державного виконавця незаконною, яка
підлягає скасуванню, а виконавче
провадження підлягає відновленню.

Враховуючи наведене, суд
задовольняє позовні вимоги в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 181,
ч. ч. 10, 12 ст. 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 - повністю
задовольнити.

Визнати протиправними дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Макарової І.І. щодо винесення
постанови від 02.07.2013 ВП № 33974826 про
повернення виконавчого документа по
виконанню виконавчого листа № 2-а-45/10 та
скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Макарової
І.І. від 02.07.2013 ВП № 33974826 про повернення
виконавчого документа по виконанню
виконавчого листа № 2-а-45/10.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції відновити виконавче
провадження № ВП 33974826 по примусовому
виконанню виконавчого листа 2а-45/10 у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та
виконати в повному обсязі постанову
Харківського районного суду
Харківської області від 20 січня 2010 року
по адміністративній справі № 2-а-45/10.

На постанову суду може бути
подана апеляція до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський районний суд
Харківської області протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя:
Назаренко О.В.