Справа № 821/3090/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.Справа № 821/3090/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Горшков В.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Яковлева
Ю.В,

судді - Жука С.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Голопристанському районі Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Голопристанському районі
Херсонської області про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
УПФ України в Голопристанському районі
Херсонської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
довічного грошового утримання з 3
червня 2013 року, відповідно до рішення
Конституційного суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував
незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року вищенаведений позов було
задоволено. Зобовязано відповідача
вчинити спірні дії.

В апеляційній скарзі УПФ України в
Голопристанському районі Херсонської
області просить скасувати
вищенаведену постанову як таку, що
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права і прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з того, що
дана справа входить до його предметної
підсудності.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу (судді у відставці) не було
проведено перерахунок та виплату
щомісячного грошового утримання у
відповідності з рішенням
Конституційного суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013.

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів є
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів".

Згідно п. 1 ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від
07 липня 2010 року (далі - Закон № 2453)
суддівська винагорода регулюється цим
Законом і не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно (з
урахуванням ст. 12 ЗУ "Про державний
бюджет на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282- VI.

Відповідно до частини 5 статті 138 Закону
№ 2453, у редакції Закону України від
08.07.2011 р. N 3668-VI передбачалось, що виплата
щомісячного довічного грошового
утримання, призначеного відповідно до
цієї статті, на період роботи на
посадах, які дають право на його
призначення або право на призначення
пенсії в порядку та на умовах,
передбачених законами України «Про
прокуратуру», «;Про наукову і
науково-технічну діяльність», «;Про
статус народного депутата України»,
«;Про державну службу", припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року
встановлено, що підлягають
застосуванню частини 1, 2 статті 138
Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як
такі, що не суперечать Конституції
України; частина 3 статті 138 Закону №
2453 у редакції Закону № 3668, яка
суперечить Конституції України‚ не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина 3 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону
№ 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Зміст ст. 138 Закону № 2453 в редакції, яка
діє внаслідок прийняття рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту статті зазначеної
закону є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з обґрунтуваннями
апеляційної скарги, стосовно того, що
наявність прямо передбаченого порядку
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
тільки для суддів Конституційного Суду
України, вказує на неможливість
здійснення перерахунку суддям інших
рівнів.

Також суд не погоджується з позицією
Управління щодо неможливості
проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
з врахуванням усіх складових
суддівської винагороди.

Забезпечення суддів регулюється
розділом IX закону № 2453.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Закону №2453
суддівська винагорода регулюється цим
Законом, Законом України "Про
Конституційний Суд України" та не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 129 Закону № 2453
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: 1)
вислугу років; 2) перебування на
адміністративній посаді в суді; 3)
науковий ступінь; 4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином поняття суддівської
винагороди, визначене ч. 2 ст. 129 Закону
№2453, є комплексним, а перелік
зазначених її складових є сталим та
вичерпним.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 129 закону
№2453, слід зробити висновок, що іншого
визначення поняття грошового
забезпечення суддів діюче
законодавство не передбачає.

При цьому Закон №2453 не містить жодних
обмежень щодо включення будь-якого з
вищезазначених елементів суддівської
винагороди до складу довічного
грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи вищевикладену позицію суду,
щодо співвідношення та залежності
розміру місячного довічного грошового
утримання судді у відставці від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, слід
зробити висновок щодо необхідності
проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
виходячи з усіх складових суддівської
винагороди, передбаченої ст. 129 закону
№2453.

Отже, у відповідача мається обов'язок
нараховувати та виплачувати на користь
позивача недоотримані суми довічного
грошового утримання в розмірах,
передбачених ст. ст.
129, 138 Закону № 2453-VI, відповідно до вимог
Рішення Конституційного Суду України
від 03.06.2013р., з виплатою передбачених
законодавством доплат та надбавок,
починаючи з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.

Однак, колегія суддів приймає до уваги
те, що у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Отже, суд першої інстанції вирішив дану
справу з порушенням предметної
підсудності.

Пунктом 1 ст. 201 КАС України передбачено,
що підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив дану справу,
однак з помилковим застосуванням норм
процесуального права, внаслідок чого
його постанова підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голопристанському районі Херсонської
області - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року змінити, виклавши її
резолютивну частину в наступній
редакції: «Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Голопристанському районі Херсонської
області щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_1 належних сум щомісячного
грошового утримання у розмірах,
передбачених ст. ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», відповідно до вимог Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013. Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Голопристанському районі Херсонської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 недоотримані суми
довічного грошового утримання в
розмірах, передбачених ст. ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», відповідно до вимог
Рішення Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, з виплатою
передбачених законодавством доплат та
надбавок, починаючи з дня виникнення
права на відповідний перерахунок».

В іншій частині постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2013 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в порядку передбаченому
діючим законодавством.

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/Ю.В.
Яковлев/

/С.І. Жук/