Справа № 801/10026/13-а
Суддя: Алексєєва Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2014 р. (13:16) Справа №801/10026/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Алексєєвої Т.В., при
секретарі судового засідання
Могильної А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції
у м. Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Усеїнова О.Ш.,
довіреність № 65/10.0 від 22.11.13р., паспорт
ЕЕ № 878868;

свідок - ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_6;

свідок - ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_7;

свідок - ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_8.

Обставини справи: ОСОБА_1 (далі позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
ГУ Міндоходів в АР Крим (далі
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.10.2013 р. року
№ про донарахування суми податку
на доходи фізичних осіб на загальну
суму 21766,00 грн.

Позов мотивовано помилковістю
висновків проведеної відповідачем
перевірки, які покладено в основу
спірного податкового
повідомлення-рішення. Так позивач
зазначає, що донарахування податку на
доходи фізичних осіб відбулось без
посилання на первинні документи та
документи, які у розумінні діючого
законодавства можуть бути використані
для перевірки. Висновки відповідача
ґрунтуються на припущеннях за
наявності пояснень які відібрано від
нібито неоформлених найманих осіб, що
є грубим порушенням норм діючого
законодавства.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце його проведення був повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за його відсутністю, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
наполягав на задоволенні
адміністративного позову з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засідання проти задоволення позовних
вимог заперечував з підстав наведених
у запереченнях (а.с. 74).

Суд, приймаючи до уваги ненадання
позивачем доказів неможливості участі
його представника у судовому засіданні
з поважних причин, відсутність у
матеріалах справи клопотання про
неможливість розгляду справи без
участі представника позивача,
керуючись ст.128 КАС України, вважає
можливим розглянути справу на підставі
наявних доказів.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою) є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень (п.1
ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України
визначено поняття суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Зазначений спір має ознаки
публічно-правового спору та підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що з 16.09.2013р. по 20.09.2013
року посадовими особами Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим ДПС проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка СПД
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період 01.09.2010 р. по
31.08.2013р. за результатами якої складений
акт № 887/17.1/НОМЕР_5 від 27.09.2013 р. (а.с.
10-14), у якому встановлено порушення:

-п.п.4.2.1. п.4.2. ст.4, п.7.1 ст.7 ,п.п.8.1.1. п.8.1.
ст.8, Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р. №
889-IV.

-п.п.164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п.п.168.1.1,.п. 168.1 ст. 168
п.167.1 ст.167, п.п. «а» п.176.2 ст.176
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI із змінами та доповненнями у
періоді з 01.11.2010 р. по 31.03.2013 р. із
заробітної плати офіційно не
оформлених найманих працівників не
утримано та не перераховано до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб у сумі 13590,00 грн.

-пп. «б» п.19.2. ст.19, Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" від
22.05.2003 р. № 889-IV, абз. «б» п.п.4.1.4. ст..4
Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку ( ф. 1-ДФ ) за 4 кв. 2010 р. надано
з неповними данними, а саме, не включено
відомості щодо виплати офіційно
неоформленим найманим працівникам :
ОСОБА_3, ОСОБА_6

-пп.49.18.2 п.49.18 ст.48 розділу ІІ. П.51.1 ст.51,
п.п. «б»п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами та
доповненнями податковий розрахунок
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податків, і сум
утриманого з них податку ( ф. 1-ДФ ) за
1,2,3,4 кв. 2011 р. , 1,2,3,4 кв. 2012 р., 1 кв.2013 р.
надано з неповними данними, а саме, не
включено відомості щодо виплати
офіційно неоформленим найманим
працівникам : ОСОБА_5,ОСОБА_3, ОСОБА_6
На підставі даного акту, відповідно до
підпункту 54.3. ст. 54, Податкового
кодексу України відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
15.10.2013 р. року № (а.с. 9) про
донарахування суми податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 21766,00
грн., з яких 13590,00 грн. основного платежу,
8176,00 грн. - штрафні санкції.

Зазначені висновки відповідача
ґрунтуються на тому, що за перевіряємий
період, згідно інформації, отриманої
від головного відділу податкової
міліції ДПІ у м. Сімферополі ГУ
Міндоходів в АРК а саме, листів
опитування фізичних осіб, про
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 за період
01.09.2010 року по 31.08.2013 року., зокрема
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

Згідно пояснення найманого працівника
ОСОБА_3 від 31.07.2013 року (а.с. 76),
прийнятого старшим оперуповноваженим
головного відділу податкової міліції
ДПІ в м. Сімферополі АР Крим ДПС, вона
працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді
продавця у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_2 з 29.12.2010р., трудових
договорів не укладала, отримувала
заробітну плату у розмірі 200,00 грн. за
добу. Офіційно працювала з 11.04.2013р. по
19.06.2013р., про що є відповідна запис у
трудовій книжці.

Згідно пояснення найманого працівника
ОСОБА_5 від 07.08.2013р. (а.с. 77), наданих на
ім'я начальника головного відділу
податкової міліції ДПІ в м. Сімферополі
АР Крим ДПС, вона працює у ФОП ОСОБА_1 на
посаді продавця у магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з лютого 2011р. по липень
2012р., трудових договорів не укладала,
отримувала заробітну плату у розмірі
200,00 грн. за добу.

Згідно пояснення найманого працівника
ОСОБА_6 від 31.07.2013р. (а.с. 75), прийнятого
старшим оперуповноваженим головного
відділу податкової міліції ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим ДПС, вона працює у
ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця у
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_2 з листопада 2010р. по грудень
2010р., трудових договорів не укладала,
отримувала заробітну плату у розмірі
200,00 грн. за добу.

Вирішуючи питання про законність
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, та перевіряючи
обґрунтованість висновків, викладених
в акті перевірки судом встановлено
наступне.

Відповідно п. 79.1. ст. 79 Податкового
кодексу України документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75
Податкового кодексу України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затверджено
Наказом Державної податкової
адміністрації України N 984 від 22.12.2010р.,
який зареєстровано Міністерством
юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772 (далі
Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999р.
встановлено, що для цілей цього Закону
терміни вживаються у такому значенні:

первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення;

господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

активи - ресурси, контрольовані
підприємством у результаті минулих
подій, використання яких, як
очікується, приведе до отримання
економічних вигод у майбутньому.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України первинні
та зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пояснювальні записки фізичних осіб,
які стали підставою для прийняття
оскаржуваного рішення, не є первинними
документами бухгалтерського або
податкового обліку на підставі яких
відповідно до п.6 Порядку відповідач
повинен був зафіксувати відповідні
обставини.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність податковим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Пунктом 162.1 статті 162 ПК України
встановлено, що платниками податку є:
фізична особа - резидент, яка отримує
доходи як з джерела їх походження в
Україні, так і іноземні доходи; фізична
особа - нерезидент, яка отримує доходи з
джерела їх походження в Україні;
податковий агент.

Згідно п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом
оподаткування резидента є: загальний
місячний (річний) оподатковуваний
дохід; доходи з джерела їх походження в
Україні, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання); іноземні доходи - доходи
(прибуток), отримані з джерел за межами
України.

З п. 164.1 ст. 164 ПК України вбачається, що
базою оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.п. 164.1.1, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст.
164 ПК України загальний
оподатковуваний дохід складається з
доходів, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання), доходів, які оподатковуються
у складі загального річного
оподатковуваного доходу, та доходів,
які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця.

Згідно п.п. 164.2.1, п.п. 164.2.2. п. 164.2 ст. 164 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включаються: доходи у
вигляді заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту); суми винагород та інших
виплат, нарахованих (виплачених)
платнику податку відповідно до умов
цивільно-правового договору.

Абз. 1 п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

З п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України
вбачається, що якщо оподатковуваний
дохід надається у негрошовій формі чи
виплачується готівкою з каси
податкового агента, податок
сплачується (перераховується) до
бюджету протягом банківського дня, що
настає за днем такого нарахування
(виплати, надання).

Згідно з п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

Вимоги до підтвердження даних,
визначених у податковій звітності,
встановлені ст. 44 Податкового кодексу
України. У ній зазначено, що для цілей
оподатковування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподатковування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі таких документів :

- первинних документів (документи,
створені в письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження і дозвіл адміністрації
(власника) на їхнє проведення );

- регістрів бухгалтерського обліку
(носії спеціального формату (паперові,
електронні) у вигляді відомостей,
ордерів, книг, журналів, машинограм і
т.п., призначені для хронологічного,
систематичного або комбінованого
нагромадження, групування й
узагальнення інформації з первинних
документів, прийнятих до обліку );

- фінансової звітності (бухгалтерська
звітність, що містить інформацію про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства за звітний період );

- інших документів, зв'язаних з
вирахуванням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

При цьому, будь-яких посилань на
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що підтверджують
наявність фактів порушення
податкового законодавства в акті
перевірки податковим органом не
зазначено.

В акті перевірки не наведено жодного
первинного документу який підтверджує
розмір виплаченого працівникам доходу
у розмірі, що зазначений у поясненнях
працівників.

За даними позивача, первинні документи,
а саме: штатний розклад, табелі обліку
робочого часу, відомості про оплату
праці відповідачем взагалі не
перевірялися.

До матеріалів справи надано трудові
договори між робітниками та фізичною
особою підприємцем (а.с. 17-24), звіт про
прийнятих робітників за затвердженою
формою (а.с. 27), відомості на виплату
грошей (а.с. 28), податковий розрахунок
(а.с. 29,49-50), графік робочого часу (а.с.
30,46), табель робочого часу (а.с.
31,33,35,37,43,45), розрахунково-платіжні
відомості (а.с. 32,34,36,38-42,44,47-48).

Суд критично відноситься до пояснень
свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_5, оскільки
надані свідками пояснення були
суперечливими, крім того із пояснень
свідків вбачається, що саме ОСОБА_1, як
суб'єкт підприємницької діяльності не
приймала їх на роботу.

Також, суд зазначає, що відповідачем
або свідками не доведено, що ОСОБА_1
притягувалась до адміністративної чи
кримінальної відповідальності за
порушення вимог законодавства про
працю.

Статтею 69 КАС України встановлено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, висновки акту перевірки на
підставі якого винесено оспорюванне
податкове повідомлення-рішення
зроблені без дослідження усіх доказів,
передбачених Податковим кодексом
України для такої перевірки.

За таких обставин, акт перевірки №
887/17.1/НОМЕР_5 від 27.09.2013 р., на підставі
якого прийнято оскаржуване податкове
повідомлення- рішення, не є належним та
достатнім доказом, який підтверджує
розмір доходу виплаченого позивачем на
користь фізичних осіб.

На підставі викладеного, суд, оцінюючи
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
керуючись критеріями, закріпленими у
частині 3 статті 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, вважає, що його було прийнято
необґрунтовано, тобто без урахування
всіх обставин, що мали значення для
прийняття рішення, упереджено,
нерозсудливо, з порушенням закону, тому
воно визнаються судом протиправним та
підлягає скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 13.01.2014 року
оголошена вступна та резолютивна
частина постанови, відповідно до ч. 3 ст.
160 КАС України постанову складено у
повному обсязі 17.01.2014 року.

Керуючись статтями 160-163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим від
15.10.2013 р. року № про
донарахування суми податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 21766,00
грн., з яких 13590,00 грн. основного платежу,
8176,00 грн. - штрафні санкції.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (95493, АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_5) суму судового збору у
розмірі 218,00 грн.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис Алексєєва Т.В.