Справа № 2а-821/11/1470
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/800/42011/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
Районного відділу освіти Врадіївської
районної державної адміністрації про
стягнення заборгованості, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділу освіти,
молоді та спорту Врадіївської районної
державної адміністрації Миколаївської
області правонаступника Районного
відділу освіти Врадіївської районної
державної адміністрації на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року та постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2011 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року позивач - Миколаївське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності звернулося до суду з
позовом, в якому просило стягнути з
Районного відділу освіти Врадіївської
районної державної адміністрації на
його користь 73758,18 грн. заборгованості з
сплати страхових внесків

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року, позовні вимоги задоволено.

Ухвалюючи судові рішення суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідач у звіті про нараховані
внески за 9 місяців 2010 року самостійно
визначив суму страхових внесків у
розділі ІІІ рядку 17 та у розділі V рядку
4 в сумі 73758,61 грн. Звіт підписаний
керівником та бухгалтером, скріплений
печаткою.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги,
відповідач зазначає, що заборгованість
з виплат,передбачених ст. 57 Закон
України «Про освіту» педагогічним,
науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних
закладів страхові внески на
загальнообов'язкове соціальне
страхування, у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням не
нараховуються (ст. 5-1 Закону України
«Про реструктуризацію заборгованості
з виплат, передбачених статтею 57 Закону
України «Про освіту» педагогічним,
науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних
закладів», Постанова КМУ № 934 від 19.09.2005
року); бухгалтер ОСОБА_4, побоюючись
накладення адміністративного
стягнення, на вимогу позивача та без
відома й погодження начальника до
Районного відділу освіти Врадіївської
районної державної адміністрації
Висоцького П.Т. у звітах за І півріччя
2010 року та за 9 місяців 2010 року вказала
заборгованість з сплати страхових
внесків у сумі 73758,61 грн.

В запереченнях на касаційну скаргу,
позивач просить залишити її без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення без змін, оскільки при їх
ухвалені не було допущено порушень
норм матеріального чи процесуального
права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Районний відділ освіти Врадіївської
районної державної адміністрації
зареєстрований Врадіївською районною
державною адміністрацією
Миколаївської області 18.12.2008 року та є
страхувальником на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Згідно звіту про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності за 9
місяців 2010 року, наданого відповідачем
до позивача, Районний відділ освіти
Врадіївської районної державної
адміністрації повинен був сплатити
страхові внески в сумі 73758,61 грн. (а.с. 5).
Вказана заборгованість добровільно
несплачена.

Позивачем 29.10.2010 року була направлена
претензія № 136 відповідачу на суму 73758,61
грн. з вказівкою строку сплати
простроченої заборгованості, яку
останній отримав 03.11.2010 року, що
підтверджується підписом та печаткою
на претензії (а.с. 28). Вказану претензію
відповідачем не оскаржено.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (тут і далі в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон)
страхувальник зобов'язаний
нараховувати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Відповідно до ст. 23 Закону
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Перерахування зазначених
сум шляхом безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.

Суд касаційної інстанції відхиляє
доводи касаційної скарги відповідача,
оскільки останній у звіті про
нараховані внески за 9 місяців 2010 року
самостійно визначив суму страхових
внесків у розділі ІІІ рядок 17 та у
розділі V рядок 4 в сумі 73 758,61 грн.
Вказаний звіт підписаний керівником та
бухгалтером, скріплений печаткою.
Також матеріали справи не містять та
відповідачем не надано доказів
оскарження претензії № 136, а тому сума
заборгованості вважається узгодженою.
Крім того, належних доказів звернення
відповідач до позивача для вирішення
питання щодо виправлення помилок у
звітах за І півріччя 2010 року та за 9
місяців 2010 року матеріали справи також
не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що всупереч вимогам
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
відповідач в установлені строки
заборгованість з страхових внесків не
сплатив, а тому позов підлягає
задоволенню.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суди першої та апеляційної інстанції
не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли б бути підставою для
скасування чи зміни судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділу освіти,
молоді та спорту Врадіївської районної
державної адміністрації Миколаївської
області відхилити, а ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 2 квітня 2013 року та постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі № 2а-821/11/1470 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска