Справа № 818/3201/13-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 р.Справа №
818/3201/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючого судді

Старостіна В.В.

суддів:

Шевцової Н.В.

Мінаєвої
О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
18.09.2013р. по справі № 818/3201/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрунзе-Профіль"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових повідомлень
- рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фрунзе-профіль"
(надалі по тексту - ТОВ "Фрунзе-профіль"
позивач), звернувся до Сумського
окружного суду з адміністративного
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому
просив суд:

- скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23.01.2013 року
№/3773, №0/3771 та №/3772 в
частині збільшення ТОВ "Фрунзе-профіль"
суми грошового зобов'язання по податку
на додану вартість у розмірі 202998,33 грн.
за основним платежем та 104415,83 грн. за
штрафними санкціями.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2013 року
адміністративний позов ТОВ
"Фрунзе-профіль" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах про
скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено.
Скасовано податкові повідомлення -
рішення від 23.01.2013 року №/3773,
№0/3771 та №/3772 в частині
збільшення ТОВ "Фрунзе-профіль" суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у розмірі 202998,33 грн. за
основним платежем та 104415,83 грн. за
штрафними санкціями.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2013 року
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 197 КАС України,
апеляційний розгляд справи проведено у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 15.11.2012 року по 26.12.2012 року ДПІ у м. Сумах
проведено документальну планову
виїзну перевірку ТОВ "Фрунзе-профіль" з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.10.2011
р. по 30.09.2012 р., за результатами якої
складно акт перевірки №3/2260/34013206/1 від
03.01.2013 р. (том 1 а.с.12-48).

23.01.2013 року на підставі вищезазначеного
акту перевірки ДПІ у м. Сумах прийняті
податкові повідомлення - рішення, а
саме:

- №/3773 від 23.01.2013 р., згідно якого
ТОВ «Фрунзе-Профіль» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 99921,00 грн., з яких: 90585,00
грн. за основним платежем та 9336,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції (том 1 а.с. 86);

- №/3772 від 23.01.2013 р., згідно якого
ТОВ «Фрунзе-Профіль» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 321997,50 грн., з
яких 214665,00 грн. за основним платежем та
107332,50 грн. штрафні (фінансові) санкції
(том 1 а.с. 87);

- №0/3771 від 23.01.2013 року згідно якого
ТОВ «Фрунзе-Профіль» зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 723519,00 грн. (том 1 а.с.88).
Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
протиправності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковим повідомленням-рішенням
№/3773 від 23.01.2013 р. ТОВ
«Фрунзе-Профіль» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 99921,00 грн., з яких: 90585,00
грн. за основним платежем та 9336,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції, а також
податковим повідомленням-рішенням
№0/3771 від 23.01.2013 р. ТОВ
«Фрунзе-Профіль» зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 723519,00 грн.

Підставою для винесення зазначених
податкових повідомлень-рішень стали
висновки відповідача про порушення
позивачем пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.41,
пп.14.1.134, пп.14.1228 п.14.1 ст.14, п.135.4 ст.135,
п.138.1, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст.138, пп.153.2.1,
пп.153.2.3 п., пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 Податкового
кодексу України.

Про порушення наведених норм
законодавства відповідач прийшов до
висновку в зв'язку з тим, що на його
думку, позивачем було здійснено
операції з продажу товарів за межі
митної території України за ціною
нижчою, ніж вартість за якою було
придбано даний товар, що призвело до
збитковості діяльності підприємства
позивача з метою мінімізації ПДВ, що
підлягає сплаті за рахунок
використання податкового кредиту з
операцій з придбання товарів для їх
подальшого продажу за межі митної
території України.

Так, відповідно до пп.14.1.228. п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно п.138.8. ст. 38 Податкового кодексу
України зазначено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну);

Відповідно до п.8 Положення
(Стандарту) бухгалтерського обліку 9
«Запаси», затв. наказом Міністерства
фінансів України від 20.10.2009р №246
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 02.11.1999р. за №751/4044) (далі -
Положення) придбані (отримані) чи
виготовлені запаси зараховуються на
баланс підприємства/установи за
первинною вартістю.

Первинною вартістю запасів, придбаних
за плату, відповідно до п.9 вказаного
Положення, є собівартість запасів.

Відповідно до п.14 Положення не
включаються до первинної вартості
запасів, а відносяться до витрат того
періоду, в якому вони були понесені
(встановлені), зокрема витрати на збут.

Витратами на збут, які включають
витрати, пов'язані з реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, відповідно до пп. 138.10.3 п.138.10
ст.138 Податкового кодексу України є,
зокрема, е) витрати на транспортування,
перевалку і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Отже, в бухгалтерському обліку
придбаний товар/ послуга
відображається, виходячи з його
собівартості, яка не включає витрати на
транспортування товару.

У перевіреному періоді позивач мав
господарські операції з ПБОЮЛ Садовая
О.В., м. Курськ, Росія.

Так, відповідно до умов договору №05 від
29.05.2010р. позивачем реалізовано ПБОЮЛ
Садовая О.В. товар - пресовий
інструмент, що підтверджується ВМД.

Зазначений товар був придбаний у ТОВ
«Алюміній-Сервіс-Індустрія», м.Суми за
ціною 601 749,97грн., в т.ч. ПДВ - 100291,72грн.
Дохід від реалізації товарів склав 537
571,02 грн.

Отже, дохід від реалізації товару склав
36 112,77грн. (537 571,02 - 501 458,25).

Також, у перевіряємому періоді позивач
мав господарські операції з ЗАО
«Протон-Электротэкс», м.Орел, Росія

Так, відповідно до умов Контракту
№14-02/11 від 14.02.2011р. позивачем
реалізовано ЗАО «Протон-Электротэкс»
товар - профілі алюмінієві, що
підтверджується ВМД.

Зазначений товар придбаний у ТОВ
«Алюпро», м.Київ за ціною 105 504грн., в т.ч.
ПДВ - 17 584грн.

Дохід від реалізації товарів склав
91159,06грн.

Отже, дохід від реалізації товару склав
3 239,06грн. (91159,06- 87920грн).

Також, у перевіряємому періоді позивач
мав господарські операції з ОАО
"Минский автомобильный завод" (ОАО
«МАЗ»), Республика Беларусь, г.Минск.

Так, відповідно до умов Контракту
№19-10/11 від 19.10.2011р. позивачем
реалізовано ОАО «МАЗ» товар - профілі
алюмінієві, що підтверджується ВМД.

Зазначений товар був придбаний у ТОВ
"Алюпро", м.Київ за ціною 1 126 204,56грн., в
т.ч. ПДВ - 187 700,76грн. Дохід від реалізації
товарів склав 958 612,52грн.

Отже, дохід від реалізації товару склав
20 108,72грн. (958 612,52- 938 503,8).

Також, ТОВ "Фрунзе - профіль" у
перевіряємому періоді мав
господарські операції з ООО «Завод
автомобильных прицепов и кузовов
«МАЗ-КУПАВА», Республика Беларусь,
г.Минск.

Так, відповідно до умов контракту
№01-03/11 від 14.03.2011р. позивачем
реалізовано ООО «Завод автомобильных
прицепов и кузовов «МАЗ-КУПАВА» товар -
профілі алюмінієві, що підтверджується
ВМД.

Зазначений товар був придбаний у ТОВ
«Алюпро», м.Київ за ціною 419944,08грн., в
т.ч. ПДВ - 69 990,68грн. Дохід від реалізації
товарів склав 364 197,11грн.

Отже, дохід від реалізації товару склав
14 243,71грн. (364 197,11 - 349 953,4).

При цьому, позивачем правомірно, з
дотриманням норм Податкового кодексу
України здійснено нарахування податку
на додану вартість по господарським
операціям у перевіреному періоді,
виходячи з наступного.

Відповідно до пп. а. п. 185.1. ст. 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

За нульовою ставкою відповідно до
положень пп.195.1.1. п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України
оподатковуються, зокрема, операції з
вивезення товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту.

Таким чином, відповідач дійшов
помилкового висновку про збитковість
операцій у вказаному періоді оскільки
до ціни придбаного товару включений
ПДВ, а при реалізації товару на експорт
- застосована ставка ПДВ 0%.

Посилання відповідача на положення
пп.153.2.1 п.153.2, пп.153.2.3 п.153.3 ст.153
Податкового кодексу України для
визначення порядку оподаткування
досліджуваних господарських операцій
з ПБОЮЛ Садовая О.В., ЗАО
«Протон-Электротэкс», ОАО «Минский
автомобильный завод» (ОАО «МАЗ»), ООО
«Завод автомобильных прицепов и
кузовов «МАЗ-КУПАВА», колегія суддів
вважає помилковими, оскільки вказані
підпункти п.153.2 ст.153 Податкового
кодексу України застосовуються
виключно до операцій із пов'язаними
особами.

Так, відповідно до пункту 14.1.159 ст.
14 Податкового кодексу України
визначено термін «пов'язані особи»,
тобто юридичні та/або фізичні особи,
взаємовідносини між якими можуть
впливати на умови або економічні
результати їх діяльності чи діяльності
осіб, яких вони представляють і які
відповідають будь-якій з наведених
нижче ознак:

- юридична особа, що здійснює
контроль за господарською діяльністю
платника податку або контролюється
таким платником податку чи перебуває
під спільним контролем з таким
платником податку;

- фізична особа або члени її сім'ї,
які здійснюють контроль за платником
податку;

- посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення правових відносин, а також
члени її сім'ї;

- платники податку - учасники
об'єднання підприємств незалежно від
його виду та організаційно-правової
форми, що провадять свою господарську
діяльність шляхом утворення такого
об'єднання.

Під контролем господарської
діяльності платника податку слід
розуміти:

а) володіння безпосередньо або
через пов'язаних фізичних та/або
юридичних осіб часткою (паєм, пакетом
акцій) статутного фонду платника
податку в розмірі не менш як 20
відсотків статутного фонду платника
податку;

б) вплив безпосередньо або через
пов'язаних фізичних та/або юридичних
осіб на господарську діяльність
суб'єкта господарювання в результаті:

- надання права, яке забезпечує
вирішальний влив на формування складу,
результати голосування та рішення
органів управління платника податку;

- обіймання посад членів
наглядової (спостережної) ради,
правління, інших наглядових чи
виконавчих органів платника податку
особами, які вже обіймають одну чи
декілька із зазначених посад в іншому
суб'єкті господарювання;

- обіймання посади керівника,
заступника керівника спостережної
ради, правління, іншого наглядового чи
виконавчого органу платника податку
особою, яка вже обіймає одну чи
декілька із зазначених посад в інших
суб'єктах господарювання;

- надання права на укладення
договорів і контрактів, які дають
можливість визначати умови
господарської діяльності, давати
обов'язкові до виконання вказівки або
здійснювати делеговані повноваження і
функції органу управління платника
податку.

Відповідно до пп.153.2.1 п.153.2 ст.153
Податкового кодексу України дохід,
отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Податковим органом не надано до
суду жодних доказів на підтвердження
того, що ТОВ "Фрунзе - профіль" та ПБОЮЛ
Садовая О.В., ЗАО «Протон-Электротэкс»,
ОАО «Минский автомобильный завод» (ОАО
«МАЗ»), ООО Завод автомобильных
прицепов и кузовов «МАЗ-КУПАВА» є
пов'язаними особами, а тому у
відповідача були відсутні підстави для
застосування до господарських
операцій з зазначеними особами п.п.153.2.1
п.153.2, п.п.153.2.3 п.153.3 ст.153 Податкового
кодексу України та донарахування
доходів від реалізації товару за
4кв.2011р.на загальну суму 312 662,91грн.

Також в період з 01.10.2011р. по 30.09.2012р.
позивачем надавались послуги з
переробки давальницької сировини та
реалізації товарів відповідно до умов
договору №АЛ/03-2012 від 26.03.2012р. (замовник
ТОВ "Алюмет"), №215 від 11.01.2010р. (замовник
ТОВ "Алюпро"), №АП/06-2010 від 01.06.2010р.
(замовник ТОВ "Алюпро").

Відповідно до пп.14.1.41 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України
давальницька сировина - сировина,
матеріали, напівфабрикати,
комплектуючі вироби, енергоносії, що є
власністю одного суб'єкта
господарювання (замовника) і
передаються іншому суб'єкту
господарювання (виробнику) для
виробництва готової продукції, з
подальшим переданням або поверненням
такої продукції або її частини їх
власникові або за його дорученням
іншій особі.

Операції з давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах
здійснюються у порядку, встановленому
Законом України "Про операції з
давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах".

Отже, відповідно до положень
податкового законодавства до операцій
з давальницькою сировиною
застосовуються загальні правила
оподаткування, крім вказаних операцій
у зовнішньоекономічних відносинах.

В ході перевірки податковим органом
встановлено, що дохід, отриманий від
реалізації послуг по переробці
давальницької сировини по
вищевказаним договорам є нижчим, ніж
витрати, пов'язані з переробкою
давальницької сировини.

При цьому, відповідач посилається на
порушення позивачем абзацу другого
пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 Податкового кодексу
України, яка регулює оподаткування
операцій із пов'язаними особами, у
зв'язку з чим збільшує дохід позивача
та донараховує ТОВ «Фрунзе-профіль»
податок на прибуток.

Проте, відповідачем не враховано, що
п.п.153.2.6 п.153.2 ст.153 ПК України не може
бути застосований до досліджуваних
господарських операцій ТОВ
«Фрунзе-профіль» з ТОВ «Алюмет» та ТОВ
«Алюпро», оскільки вказаний підпункт
ст.153 Податкового кодексу України
застосовуються виключно для
оподаткування операцій із пов'язаними
особами.

ТОВ «Фрунзе-профіль» у відповідності
до визначення терміну «пов'язані
особи», наведеному у пункт 14.1.159 ст. 14
Податкового кодексу України, не є
пов'язаними особами з ТОВ «Алюмет» та
ТОВ «Алюпро», а тому висновки
відповідача про завищення витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
І кв. 2012р. на 1036182грн. та заниження
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 3кв. 2012р. на 331250грн. є
необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на те, що, що
діяльність позивача не була направлена
на отримання доходу у будь-якій його
формі та не відповідала загальним
принципам господарської діяльності,
колегія суддів зазначає наступне.

Під господарською діяльністю
відповідно до пп.14.1.36. п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
розуміється діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.54. п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України дохід з
джерелом їх походження з України -
будь-який дохід, отриманий резидентами
або нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України (включаючи виплату
(нарахування) винагороди іноземними
роботодавцями), її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні.

Серед основних ознак
господарської діяльності, визначених
ст.ст. 3, 42 Господарського кодексу
України, є здійснення діяльності
суб'єктом господарювання на власний
ризик та мета (а не факт) отримання
прибутку.

При цьому, згідно ст.150 Податкового
кодексу України передбачено
врахування суми збитків від
операційної діяльності при визначенні
податкової бази, а також порядок
врахування від'ємного значення об'єкта
оподаткування в результатах наступних
податкових періодів.

По дослідженим господарським
операціям 4-го кварталу 2011р. ТОВ "Фрунзе
- профіль" з ПБОЮЛ Садовая О.В., ЗАО
«Протон-Электротэкс», ОАО «Минский
автомобильный завод» (ОАО «МАЗ»), ООО
«Завод автомобильных прицепов и
кузовов «МАЗ-КУПАВА» позивачем
отримано дохід у розмірі 73 704,25грн., що
свідчить про позитивний результат від
господарської діяльності.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачем дотримано
вимоги податкового законодавства щодо
документального оформлення
податкового обліку для визначення бази
оподаткування та розрахунку податку на
прибуток.

Крім того, підставою для винесення
податкового повідомлення - рішення
№000002260/3772 від 23.01.2013 р. в оскаржуваній
частині стало встановлення
відповідачем порушення пп. 14.1.159 п. 14.1
ст.14 (пов'язані особи) Податкового
кодексу України.

Так, у акті перевірки зазначено, що
протягом перевіреного періоду ТОВ
"Фрунзе - профіль" було включено до
складу податкового кредиту суми ПДВ з
вартості придбаних послуг, що були
використані при виконанні робіт та
включені до складу собівартості
реалізованої послуги по переробці
давальницької сировини згідно
переліку податкових накладних за 1кв.
та 3кв.2012р.

Сума податку на додану вартість у
розмірі 202 998грн. визначено по вартості
сировини та матеріалів, які відповідно
до Податкового кодексу України в
подальшому не використані в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності.

Відповідачем розрахований податок на
додану вартість по матеріальній
складовій, яка використана не в
господарській діяльності підприємства
за рахунок реалізації продукції за
цінами нижчими за собівартість.

Відповідно до п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з Акту перевірки,
підставою для донарахування позивачу
податку на додану вартість є помилкові
висновки податкового органу про
застосування до господарських
операцій ТОВ "Фрунзе-профіль" з ТОВ
«Алюмет» та ТОВ «Алюпро» щодо
переробки давальницької сировини
положень пп.153.2.6 п.153.2, пп.153.2.3 п.153.3 ст.153
Податкового кодексу України які
застосовуються виключно до операцій із
пов'язаними особами.

При цьому, розраховуючи ПДВ відповідач
не зазначає, про відсутність правових
підстав для віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту відповідного
звітного періоду, накладні виписані та
оформлені з дотримання вимог ст.ст.198, 201
Податкового кодексу України.

За таких обставин, висновки
відповідача про порушення ТОВ
«Фрунзе-профіль» вимог пп. 14.1.159 п. 14.1
ст.14 , п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, та як наслідок донарахування
ПДВ у розмірі 202 998грн. у зв'язку з
помилковими висновками про заниження
доходів позивача по операціям з
давальницькою сировиною, є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому підлягають скасуванню.

Таким чином, податкове повідомлення -
рішення №000002260/3772 від 23.01.02013р. в
оскаржуваній частині підлягає
скасуванню.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
податкові повідомлення - рішення ДПІ в
м. Сумах від 23.01.2013 р. №/3373,
№0/3771 та №/3772 в частині
збільшення ТОВ "Фрунзе-профіль" суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у розмірі 202998,33 грн. за
основним платежем та 104415,83 грн. за
штрафними санкціями прийняті з
порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції
України, а тому зазначені податкові
повідомлення-рішення в оскаржуваній
частині є протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2013р. по
справі № 818/3201/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В.
Мінаєва О.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Старостін В.В.