Справа № 826/19429/13-а
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2014 року 08:54
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А. при секретарі судового
засідання Руденко Н.В.,
за участю представників сторін:
від позивача: Нікітіч Ю.Ю. (довіреність
від відповідача: не з'явився
від третьої особи-1: не з'явився
від третьої особи-2: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомПідприємства «Вертикаль»
Благодійного Фонду «Дзвін Надії»до ДПІ
у Деснянському районі ГУ Міндоходів у
м. Києвітретя особа-1Товариство з
обмеженою відповідальністю "РЕГІОН
МЕТАЛ-ЗАХІД"третя особа-2Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ЕЛТРЕЙД"про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.08.2013 №
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Підприємство
«Вертикаль» Благодійного Фонду «Дзвін
Надії» з позовом до ДПІ у Деснянському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
позивачу збільшено грошове
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 109 170 грн. за
основним платежем та на 27 293 грн. за
штрафними санкціями.
Позивач зазначає, що висновки ДПІ,
покладені в основу висновків акту
перевірки та оскаржуваного рішення,
ґрунтуються на начебто нездійсненні
спірних операцій, висновки щодо чого
сформовані на підставі неможливості
проведення зустрічної звірки по
Однак, як зазначає позивач, податковий
орган залишив поза увагою первинні та
інші документи, які супроводжували
реальне виконання спірних операцій,
суть яких полягала в улаштуванні на
умовах субпідряду сходів і покрівлі в
індивідуальному будинку, а також у
виконанні інших підрядних робіт.
Тобто, як зазначає позивач, операції
фактично виконані, їх проведення
документально оформлено, а відтак, як
вважає позивач, у нього були всі
підстави для формування спірних сум
Враховуючи реальність виконання
спірних операцій та відповідні приписи
податкового законодавства, позивач
просить задовольнити позов, скасувавши
оскаржуване рішення.
Відповідач, отримавши згідно
відомостей Укрпошти 19.12.2013 р. ухвалу
суду про відкриття провадження у
справі та призначення справи до
судового розгляду на 21.01.2014 р., в судове
засідання не з'явився, заперечень проти
позову не подав, доказів поважності
причин неприбуття у судове засідання,
як і завчасного повідомлення про
наявність таких причин, не подав.
Враховуючи відсутність доказів
поважності причин неприбуття
відповідача у судове засідання,
встановлені строки розгляду справи та
керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, розгляд
справи не відкладався та судом
ухвалено розглядати справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних матеріалів справи.
Третім особам направлено за
визначеними в ЄДР адресами копії
відповідних процесуальних документів,
які, однак, не вручені з незалежних від
суду причин («за закінченням
встановленого строку зберігання», «за
зазначеною адресою не знаходиться») у
зв'язку з чим та в силу вимог абз. 2 ч. 3
ст. 167, ч. 4 ст. 33, ч. 11 ст. 35 КАС України
копії ухвали суду вважаються належним
чином врученими третім особам, а треті
особи вважається належним чином
повідомленими про розгляд справи.
У той же час, треті особи в судове
засідання не з'явилися, доказів
поважності причин неприбуття не
надали. Враховуючи наведене, а також
відсутність підстав для відкладення
розгляду справи, строки розгляду
справи та те, що явка третіх осіб не
визнавалася обов'язковою, справу
розглянуто за відсутності третіх осіб
на підставі наявних матеріалів.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 21.01.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані позивачем
документи, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про задоволення позову
виходячи з наступного.
ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку підприємства «Вертикаль»
Благодійного фонду «Дзін надії» (код
30472417) з питань дотримання податкового
законодавства за взаємовідносинами з
ТОВ «Регіон метал-Захід» (код ЄДР 37853780,
район, вул. Мельникова, 12) та ТОВ
Київ, Печерський район, вул. Івана
Кудрі, 37-А, Н/П №1) за період жовтень,
листопад, грудень 2012 р., січень, лютий 2013
За результатами перевірки складено акт
від 12.08.2013 р. № 530/22-05/13666491 (далі - Акт
До основних видів діяльності позивача,
як зазначено в Акті перевірки, належить
будівельна діяльність.
Як зазначається ДПІ, на запит від
позивача були отримані письмові
пояснення та їх документальне
підтвердження щодо господарських
відносин із зазначеними контрагентами.
Тобто, по суті податковим органом
визнається надання матеріалів, що
підтверджують фактичні
взаємовідносини позивача з його
Зазначається при цьому, що позивачем
від ТОВ «Регіон-метал-Захід» були
отримані податкові накладні за період
жовтня, листопада, грудня 2012 р., січня 2013
р. з номенклатурою поставки -
будівельні роботи на загальну суму з
ПДВ - 643 022,5 грн. Перелік податкових
накладних визначено на стор. 3-4 Акту
перевірки. ПДВ включено до складу
податкового кредиту відповідного
періоду. При цьому, на стор. 4 Акту
перевірки зазначається про отримання
копій первинних документів за період
взаємовідносин позивача із зазначеним
У той же час, зазначається про
отримання від ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС акту від 31.05.2013 р. №
1690/22-40/37853780 про неможливість проведення
зустрічної звірки по ТОВ
«Регіон-метал-Захід» за період з 01.12.2012
р. по 31.12.2012 р. Зазначено, що контрагент
відсутній за зареєстрованою адресою.
Тобто, як резюмує ДПІ, підтвердити
правомірність формування податкового
кредиту не являється можливим.
Крім того, зазначається про отримання
акту від ДПІ у Святошинському районі м.
Києва від 01.04.2013 р. № 557/22.2.09/32210275 про
неможливість проведення зустрічної
звірки по ТОВ «Елтред» за період з
01.01.2012 р. по 31.03.2013 р. Зазначено, що
контрагент відсутній за
зареєстрованою адресою, має стан « 30» -
в стані переходу до іншої ДПІ.
У той же час, в Акті перевірки відсутній
будь-який аналіз діяльності позивача
за відносинами з ТОВ «Елтред».
На стор. 10 Акту перевірки, при цьому,
зазначено в контексті вказаного
контрагента, про отримання акту від
15.03.2013 р. про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» за відносинами з ТОВ «ТД ОСА», ТОВ
«Альфа Карго-Транс», ТОВ Константа
Інкорпорейтед» за період
січень-березень 2012 р.
Проте, в Акті перевірки не зазначено
обставин зв'язку між діяльністю цих
товариств з діяльність позивача та
Перевіркою у той же час встановлено
завищення податкового кредиту на 109 169,44
грн., у тому числі по взаємовідносинам з
ТОВ «Регіон-метал-Захід» в сумі 107 140,44
грн., в т.ч.:за жовтень 2012 р. в сумі 27 980,84
грн., за листопад 2012 р. - 20 397,56 грн., за
грудень 2012 р. - 16 555,12 грн., за січень 2013 р.
- 42 236,92 грн., по взаємовідносинам з ТОВ
«Елтрейд» за лютий 2013 р. - 1999 грн.
Надалі, на сторінках 6 - 8 Акту
перевірки, ДПІ відображені обставини
перевірки діяльності ТОВ «Нова
Українська проектна компанія». Однак, в
Акті перевірки відсутні жодні
відомості, які б пов'язували діяльність
цього товариства з діяльністю позивача
чи його контрагентів.
Проте, на стор. 9 Акту перевірки
зазначається, що в ході перевірки
встановлено відсутність реальної
можливості отримання та відвантаження
товарів (робіт, послуг) ТОВ
«Регіонметал-Зазід».
Отже, як у зв'язку з цим зазначає ДПІ,
підприємствами-контрагентами
відображені в податковій звітності
правові взаємовідносини з СГД без мети
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків.
На стор. 11 Акту перевірки при цьому
зазначається, що операції ТОВ
«Елтрейд» не підтверджуються, не
встановлено факт передачі товарів
(послуг) контрагентам-покупця та
отримання товарів (послуг) від
З урахуванням наведеного встановлено
порушення позивачем п. 198.1., 198.2., 198.3.,
201.4., 201.6. ПК України, що призвело до
заниження позивачем податку на 109 170
На підставі зазначених висновків Акту
перевірки прийнято оскаржуване
рішення.

У взаємозв'язку з наведеним та щодо
обставин взаємовідносин позивача з
його контрагентами, під час розгляду
справи встановлено наступне.

Так, між позивачем (замовник) та ТОВ
«Елтрейд» (виконавець) укладено
договір № 11/02 від 11.02.2013 р. щодо
виконання пошуку місць ушкодження та
ремонт кабельної лінії 10 кВ РП 448-ТП 7330
№ 1 фаза «В», і здати в обумовлені
строки виконані роботи замовнику.
Вартість робіт складає 11 994 грн., сума
без ПДВ 9995 грн., сума ПДВ 1999 грн. Початок
робіт - 13.02.2013 р., закінчення робіт -
13.03.2013 р.

До матеріалів справи надано ліцензію,
видану вказаному контрагенту, на право
здійснення господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури.

За угодою складено податкову накладну
(за фактом попередньої оплати, авансу)
№ 018 від 12.02.2013 р. на суму 6 000 грн. з ПДВ 1
000 грн.

Складено довідку про вартість
виконаних робіт від 19.02.2013 р. на суму 11 994
грн. з ПДВ, а також акт приймання
виконаних робіт від 19.02.2013 р. на 11 994 грн.

В матеріалах справи містяться платіжні
доручення: від 12.02.2013 р. на суму 6000 грн.
та від 15.03.2013 р. на суму 5994 грн.

В матеріалах справи наявний
зареєстрований 20.03.2013 р. в ДПІ лист
позивача № 104, в якому позивач
проінформував ДПІ про включення в
декларацію за лютий 2013 р. податкового
кредиту на суму 6 000 грн. із зазначенням,
що контрагент порушив порядок
заповнення, тому був включений до
додатку № 8 декларації. Зазначено, що
контрагент не надав оригінал
податкової накладної на різницю авансу
та акту на суму 5994 грн., тому був
включений до додатку № 8 декларації.
Зазначено позивачем у цьому
повідомленні, що податковий кредит
розраховано на підставі акту виконаних
робіт та банківської виписки. До листа
надано банківські виписки, довідку про
вартість робіт, акт приймання
виконаних будівельних робіт. Будь-яких
заперечень та претензій з боку ДПІ
відносно наведеного не заявлено, у т.ч.
під час розгляду справи.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Регіон метал-Захід», слід зазначити,
що між позивачем та вказаним
товариством укладено договір від 03.10.2012
р. щодо виконання субпідрядником
(контрагентом) за завданням
генпідрядника (позивача)
будівельно-монтажних робіт, а саме:
улаштування сходів та покрівлі в
індивідуальному будинку котеджного
типу АС-007-а на ділянці № 10-а, в с.
Троєщина між вул. Леніна та вул.
Товстого у Деснянському районі м.
Києва.

До матеріалів справи надано ліцензію,
видану вказаному контрагенту, на право
здійснення господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури.

До договору складено графік
фінансування, графік виконання робіт,
перелік виконавчої документації, що
передається субпідряднику, протокол
погодження договірної ціни. До
матеріалів справи надано картки
рахунків 6432, 6442, 633. В період жовтня -
грудня 2012 р., січня 2013 р. видано
податкові накладні, зазначені в Акті
перевірки (стор. 3-4). До матеріалів
справи залучено платіжні доручення
щодо оплати робіт. Між сторонами
підписано довідки про вартість робіт
та станом на дати видачі податкових
накладних - акти виконаних робіт.

При цьому, як вбачається з наданого
позивачем договору № 14-06/07 від 14.06.2007 р.,
укладеного позивачем з ТОВ «Фінансова
компанія «Глобал Капітал», замовлення
позивачем робіт у контрагента
обумовлювалось наявністю у позивача
зобов'язань перед ТОВ «Фінансова
компанія «Глобал Капітал» по
організації спорудження об'єкту
будівництва.

Проаналізувавши у взаємозв'язку з
вищенаведеним положення ПК України, а
саме:

- п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення
терміну «господарська діяльність, п/п.
14.1.191. (щодо визначення «постачання
товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення
«продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення
«податок на додану вартість»), п. 185.1.
(щодо визначення «об'єкт
оподаткування»), п/п. 14.1.181 (щодо
визначення «податковий кредит»), п. 188.1.
(щодо бази оподаткування), п. 198.1. ПК
України (щодо обставин, наявність яких
зумовлює виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення
права на віднесення сум податку до
податкового кредиту), п. 198.3. (щодо
порядку визначення податкового
кредиту), п. 201.1. (щодо обов'язку видати
податкову накладну та обставин, які
зумовлюють їх видачу), п. 201.4. (щодо дати
видачі податкової накладної), п. 201.6.
(щодо статусу податкової накладної (п/н)
та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо
видачі п/н на кожне повне або часткове
постачання товарів/послуг, а також на
суму коштів, що надійшли на поточний
рахунок як попередня оплата (аванс); п.
201.8. (щодо осіб, яким надано право
нарахування податку та видачі п/н), п.
201.10 ПК України (щодо видачі п/н
платником податку та статусу п/н як
підстави нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту); п.
198.6. (щодо наслідків не підтвердження
сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України
(щодо ведення обліку та підтвердження
задекларованих відомостей), а також
положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», суд
приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на
підставі первинних бухгалтерських
документів, які, для надання їм
юридичної значимості (сили), крім
іншого, мають бути видані за фактично
вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді
виникнення у покупця права на
формування сум витрат та податкового
кредиту з ПДВ, виникають за наявності
сукупності обставин та підстав, з якими
наведені вище норми податкового
законодавства пов'язують можливість
формування спірних сум податкових
вигод та які є передумовою його
формування.

Зокрема, такі правові наслідки
наступають у разі: (1) фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій; (2) документального
підтвердження реального здійснення
господарських операцій сукупністю
юридично значимих (дійсних) первинних
та інших документів, які зазвичай
супроводжують операції певного виду (в
залежності від характеру певних
операцій) та які містять інформацію про
зміст та обсяг операції, підписані
уповноваженими особами; (3) придбання
товарів/послуг з метою їх використання
в господарській діяльності; (4)
наявності розумних економічних причин
(ділової мети) для здійснення
господарських операцій; (5) наявності у
сторін спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ); (6)
наявності у покупця податкової
накладної, яка відповідає вимогам ст. 201
ПК України та підписана уповноваженою
особою.

У той же час, наведені вище норми
податкового законодавства у
взаємозв'язку з приписами
законодавства з питань
бухгалтерського обліку та звітності
визначають окремі випадки, за яких
неможливе формування витрат та
податкового кредиту, зокрема, це: не
пов'язаність здійсненої операції
(понесених витрат) з господарською
діяльністю покупця (придбання
товарів/послуг без мети їх
використання у господарській
діяльності), фіктивність
операцій/нездійснення оподатковуваних
операцій, видача податкової накладної
особою, яка не є платником ПДВ та, крім
того, відсутність у платника податків
юридично значимих первинних
документів/податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд,
вирішуючи спір по суті, також зазначає,
що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням
наведених вище обставин та норм
законодавства спір по суті, суд
виходить також з того, що при
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку, на що звертає увагу
у своєму роз'ясненні ВАС України від
02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

Окрім того, вирішуючи спір по суті, суд
також виходить з того, що суб'єкт
владних повноважень не має права,
обґрунтовуючи правомірність свого
рішення, посилатися на підстави, які не
враховувалися ним при ухваленні
оспорюваного рішення, тобто
оскаржуване рішення оцінюються судом
виходячи з доведеності з боку
податкового органу тих обставин
(фактичних підстав) і норм права
(юридичних підстав), які наведені
податковим органом в Акті перевірки, що
забезпечує дотримання принципу
правової визначеності при вирішенні
спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до
висновку суд, в порядку виконання
обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС
України та з урахуванням приписів ч. 1
ст. 138 КАС України (щодо предмету
доказування), відповідач не довів
належними та допустимими доказами
наявності обставин, які б свідчили про
порушення позивачем податкового
законодавства, наявність яких би
призводила до невизнання права
позивача на формування спірних сум
податкових вигод, а відтак ДПІ не
довела законності та обґрунтованості
оскаржуваного рішення.

Доводи, покладені ДПІ в основу
висновків Акту перевірки та
оскаржуваних рішень, є доволі
гіпотетичними та неприпустимо
спрощеними, висновки ДПІ по суті
ґрунтуються на припущеннях та
недоведених обставинах, які, до того ж,
не забезпечені логічним зв'язком між
собою, з огляду на що висновки Акту
перевірки не можуть бути підставою для
висновків про порушення позивачем
податкового законодавства за
відносинами із зазначеними
контрагентами та підставою для
прийняття спірного рішення.

В порушення вимог п/п. 75.1.2. ПК України в
Акті перевірки взагалі не
проаналізовано суті спірних операцій,
що вже само по собі вказує на те, що
висновки акту перевірки сформовані без
врахування всіх обставин, що мали
значення для подальшого прийняття
спірного рішення, а отже спірне рішення
не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС
України, де визначено критерії за якими
судом оцінюється рішення суб'єкта
владних повноважень.

В Акті перевірки взагалі не
аналізується податкова звітність
контрагентів на предмет встановлення
наявності ресурсів та можливостей для
проведення спірних операцій. В
контексті наведеного слід зазначити,
що ДПІ не надано витребуваної судом
звітності контрагентів, з якої б
вбачалось відсутність декларування
витрат звичайної господарської
діяльності, відсутності у контрагентів
ресурсів та можливостей для здійснення
господарської діяльності.

У той же час, слід зазначити, що
сукупність наданих позивачем
первинних, платіжних, облікових та
звітних документів, які зазвичай
супроводжують виконання операцій
такого роду, а також відомості щодо
наявності ліцензій та подальшої
реалізації придбаних робіт замовнику,
не дає підстав для сумніву щодо
фактичного здійснення спірних
операцій та підстав для висновку про
нездійснення спірних операцій
контрагентом позивача та про
відсутність у позивача підстав для
формування спірних сум податкових
вигод.

При цьому, судом враховується
здійснення позивачем передоплати, як
зазначено вище, що є самостійною та
належною підставою для видачі
податкових накладних та формування
податкового кредиту, у т.ч. з
урахуванням подання позивачем заяви за
формою додатку № 8 до декларації (по ТОВ
«Елтрейд»).

Відносно первинних документів за
спірними операціями, слід зазначити, що
вищезгадані первинні документи,
податкові накладні видані
контрагентами позивача за
оподатковуваними операціями за
ставкою 20% (за звичайними правилами), що
відповідає наведеним вище положенням
податкового законодавства стосовно
порядку оформлення та підстав їх
видачі, наведені в них відомості
відповідають та кореспондуються з
даними первинних документів.

Контрагенти позивача на момент
вчинення господарських операцій,
видачі податкових накладних були
зареєстрований платником ПДВ, що не
заперечується ДПІ, а отже видача ними
податкових накладних, є правомірною.

В контексті доводів відповідача,
викладених в Акті перевірки, слід
зазначити, що відповідачем під час
розгляду справи не надано вироку або
іншого рішення суду, прийнятого в
рамках кримінального провадження,
відносно посадових осіб позивача або
контрагента позивача, яким би
встановлювались обставини
протиправної діяльності цих осіб та
підприємств з метою отримання
необґрунтованої податкової вигоди за
спірними операціями або
реєстрації/перереєстрації
підприємства - контрагента позивача на
підставних осіб.

При цьому, слід зазначити, що під час
розгляду справи відповідачем не
надано: рішення суду, прийнятого в
порядку ст. 234 ЦК України щодо
фіктивності правочинів, тобто щодо
вчинення правочинів без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цими правочинами;
рішень судів про визнання правочинів з
контрагентами недійсним з підстав їх
суперечності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам,
як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК
України; рішень судів, які б були
прийняті в порядку ст. 207 ГК України
щодо визнання недійсними спірних
операцій з підстав їх невідповідності
вимогам закону, або вчинення їх з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не
встановлено обставин, які б відповідно
до конкретних норм ЦК України свідчили
про нікчемність правочинів, укладених
між позивачем та його контрагентом.

В контексті наведеного слід також
зазначити, що під час розгляду справи
не надано рішення суду, яке б набрало
законної сили та яке б було прийнято в
порядку ст. 551 ГК України («Фіктивна
діяльність суб'єкта господарювання»),
яким би встановлювалась реєстрація та
діяльність контрагента позивача без
відома засновника, його реєстрація на
підроблені, втрачені документи або
реєстрація на осіб, які не мали наміру
провадити фінансово-господарську
діяльність або реалізовувати
повноваження, реєстрації/
перереєстрації цього підприємства на
підставних осіб.

У взаємозв'язку з наведеним, суд
зазначає, що під час розгляду справи
відповідачем не надано висновків
експертизи щодо можливої підробки
підписів на первинних документах за
спірними операціями.

Суд, крім іншого та в контексті
наведеного наголошує також на тому, що
згідно з усталеною судовою практикою
вищих судових інстанцій, можливі
порушення податкового законодавства з
боку контрагентів позивача, а тим
більше, з боку контрагентів
контрагента позивача, чого в даному
випадку не доведено відповідачем
належними та допустимими доказами, за
відсутності доказів протиправної
змови учасників операцій з метою
отримання позивачем (покупцем)
необґрунтованої податкової вигоди, не
є підставою для позбавлення покупця
сформованих податкових вигод за
операціями, проведення яких не
спростовано ДПІ в порядку виконання
обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС
України.

В контексті доводів ДПІ, викладених в
Акті перевірки, слід зазначити, що акти
про неможливість проведення
зустрічної звірки, складені поза
межами періоду виконання спірних
операцій, а отже не є самостійною та
достатньою підставою для висновку про
відсутність контрагентів за
місцезнаходженням у період виконання
спірних операцій, відсутності у
контрагентів відповідних умов для
здійснення спірних операцій в період
проведення цих операцій, підставою для
висновку про нездійснення спірних
операцій та про порушення позивачем
податкового законодавства.

Як вбачається із змісту актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок, процедура проведення звірки не
була ініційована відповідачем по даній
справі у зв'язку з проведенням
перевірки позивача, як-то передбачено
п. 3 Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМ України від 27 грудня 2010 р.
№ 1232. Наведене вказує на порушення
порядку проведення зустрічних звірок
відомостей щодо взаємовідносин
позивача з даними його контрагентів та
на те, що акти про неможливість звірки
складені з порушенням встановлених
законодавством правил, що зумовлює
застосування положень ч. 3 ст. 70 КАС
України, відповідно до яких докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.

У взаємозв'язку з наведеним слід
додати, що в силу приписів ч. 1 ст. 16 та ч.
1 ст. 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» відомості, які
внесені до ЄДР, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. В даному випадку, відомості, які
були внесені до ЄДР відносно
контрагентів вважаються достовірними
в силу закону та не спростовані ДПІ
станом на період вчинення спірних
операцій.

В Акті перевірки не наведено жодних
обставин та доказів, які б свідчили про
незвичність цін за спірними
операціями, або про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, незвичності цих операцій,
збитковості здійснених операцій, або
інших обставин, які б окремо або в
сукупності могли б свідчити про не
пов'язаність операцій з господарською
діяльністю позивача, фіктивність
вчинених операцій, а також про те, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагентів
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

Відтак, відповідачем по суті не надано
в порядку виконання обов'язку,
передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України,
будь-яких належних та допустимих
доказів, не доведено наявності
обставин та підстав, які б відповідно
до вищезгаданих положень податкового
законодавства та законодавства з
питань бухгалтерського обліку
унеможливлювали формування позивачем
спірних сум податкових вигод за
вищезгаданими операціями, які б
свідчили про нездійснення спірних
операцій та юридичну дефектність
первинних документів за спірними
операціям та не доведено непереборних
обставин, які б унеможливлювали
надання цих документів під час
розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
суд приходить до висновку, що в даному
випадку, в порядку виконання обов'язку,
передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України,
відповідачем не доведено законності та
обґрунтованості спірного рішення, у
зв'язку з чим та виходячи з положень п.1
ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
приходить до висновку про задоволення
позову шляхом визнання протиправним та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Підприємства
«Вертикаль» Благодійного фонду «Дзін
надії» (код 30472417) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
29.08.2013 № .

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А.Кармазін

Повний текст постанови складено
та підписано 24.01.2014 р.