Справа № 826/6907/13-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/6907/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БДО Лігал Україна»
на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «БДО Лігал
Україна» до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, за участю
третьої особи - Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва Державної податкової служби, про
скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ТОВ «БДО Лігал
Україна» звернулося до суду з позовом,
у якому просило скасувати постанови
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві від 24 квітня 2013 року.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
червня 2013 року в задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
відповідачем було порушено право
позивача на встановлення строку для
добровільного виконання судового
рішення, порушено порядок звернення
стягнення на майно боржника та
накладено арешт на рахунок,
призначений для зарахування страхових
коштів.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ТОВ «БДО Лігал Україна» залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
червня 2013 року - без змін виходячи із
наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в Управлінні
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві перебуває
на виконанні виконавчий лист №
2а-19416/11/2670 про стягнення з ТОВ «БДО
Лігал Україна» в доход держави 3549289 грн.
00 коп. Постановою від 16 квітня 2013 року
було відкрито виконавче провадження №
37501647 з примусового виконання вказаного
виконавчого документа. Зазначеною
постановою боржнику було надано
семиденний строк з моменту винесення
постанови для добровільного виконання
вимог стягувача.

Постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 24 квітня 2013 року було накладено
арешт на все майно ТОВ «БДО Лігал
Україна» в межах суми боргу.

Постановою про арешт коштів боржника
від 24 квітня 2013 року було накладено
арешт на кошти, що містяться на
рахунках та належать ТОВ «БДО Лігал
Україна» у межах суми боргу.

Не погоджуючись із постановами від 24
квітня 2013 року, ТОВ «БДО Лігал Україна»
звернулося до суду з позовом про їх
скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ «БДО
Лігал Україна» суд першої інстанції
виходив з того, що при винесенні
постанов про накладення арешту
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
скасування постанов від 24 квітня 2013
року позивач послався на те, що копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 16 квітня 2013 року було
направлено із порушенням встановлених
строків, чим позбавлено його
можливості виконати судове рішення у
межах строку, наданого для
добровільного виконання, та уникнути
накладення арешту.

На думку колегії суддів наведені
апелянтом обставини не можуть бути
підставою для скасування оскаржуваних
постанов державного виконавця.

Так, дотримання строків направлення
боржнику постанови про відкриття
виконавчого провадження саме по собі
не впливає на правомірність винесення
постанов про накладення арешту від 24
квітня 2013 року. Перевірка наявності чи
відсутності в діях державного
виконавця порушень ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
могла б здійснюватися у разі заявлення
позивачем вимог про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
порушення строків направлення
боржнику копії постанови про відкриття
виконавчого провадження. Однак, такі
вимоги ТОВ «БДО Лігал Україна» в межах
даної справи - не заявлялися.

Крім того, ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
можливість накладення арешту не лише
після закінчення строку для
добровільного виконання, а й під час
відкриття виконавчого провадження.

Також позивач посилається на те, що
відповідачем було порушено порядок
звернення стягнення на майно,
встановлений ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження».

У відповідності до ч.ч. 2, 5 ст. 52
вказаного Закону стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

На думку позивача відповідач
необґрунтовано в один день виніс
постанови про арешт коштів боржника та
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У зв'язку з цим позивач, посилаючись на
неправомірність одночасного
накладення арешту на кошти та майно,
зобов'язаний був довести, що станом на 24
квітня 2013 року на рахунках ТОВ «БДО
Лігал Україна» у банку була наявна сума
коштів, необхідна для погашення боргу
за виконавчим листом № 2а-19416/11/2670 та
інших витрат, передбачених ч. 3 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження». В матеріалах справи такі
докази відсутні.

Також представник ТОВ «БДО Лігал
Україна» переконаний, що накладення
арешту на майно передувало винесенню
постанови про арешт коштів боржника.

Разом з тим, в матеріалів справи
вбачається, що кожна із зазначених
постанов була винесена 24 квітня 2013
року.

Доводи апеляційної скарги позивача
також ґрунтується на тому, що
постановою про арешт коштів боржника
від 24 квітня 2013 року було накладено
арешт на рахунок № 4, призначений
для зарахування страхових коштів, які
можуть бути використані виключно для
надання матеріального забезпечення та
соціальних послуг застрахованим
особам.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» страхові
кошти, зараховані на окремий рахунок,
не можуть бути спрямовані на
задоволення вимог кредиторів, на
стягнення на підставі виконавчих та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
закону.

Разом з тим, дії державного виконавця
під час вчинення виконавчих дій
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» на кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Згідно п. 5.1.3 Інструкції за наявності
даних про кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах та на зберіганні в банках чи
інших кредитних установах, на них
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця.

Крім того, п. 10.3 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
арешт на підставі документа про арешт
коштів може бути накладений на всі
кошти, що є на всіх рахунках клієнта
банку, без зазначення конкретної суми,
або на суму, що конкретно визначена в
цьому документі.

Зазначені нормативно-правові акти
надають право державному виконавцю
накласти арешт на всі кошти, що були
виявлені у боржника. Вимоги щодо
з'ясування та перевірки державним
виконавцем наявності спеціальних
обмежень щодо розпорядження цими
коштами, встановлених іншими законами
України, - відсутні.

За таких обставин у суду відсутні
підстави для висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
накладення арешту на кошти боржника, в
тому числі й на рахунок № 4.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
ТОВ «БДО Лігал Україна» не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 10
червня 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ТОВ «БДО
Лігал Україна» залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
червня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БДО Лігал Україна» -
відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 10 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.