Справа № 2а-3550/10/0770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 р.
Справа № 316/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_1
на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2010
року у справі за позовом Чопського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до
громадянина Афганістану ОСОБА_1 про
затримання та примусове видворення,-

В С Т А
Н О В И Л А:

23.09.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про затримання та
примусове видворення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач 15.09.2010 року був переданий на
територію України представниками
прикордонної варти Республіки Польща,
в рамках виконання Угоди між Україною
та Європейським Співтовариством про
реадмісію осіб, в порядку прискореної
процедури реадмісії, в зв'язку з
порушенням ним українсько-польського
кордону 14 вересня 2010 року на ділянці
відділу прикордонної служби «Стужиця»
Чопського прикордонного загону. Згідно
цього просять примусово видворити
відповідача за межі території України,
затримати громадянина Афганістану
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою підготовки
документів для його видворення за межі
України у примусовому порядку на
термін до шести місяців з розміщенням в
пунктах тимчасового перебування
іноземців та осіб без громадянства
Міністерства внутрішніх справ України
та допустити до негайного виконання
постанови суду.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2010
року адміністративний позов
задоволено. Затримано громадянина
Афганістану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
строк до шести місяців, з розміщенням в
пунктах тимчасового перебування
іноземців та осіб без громадянства
Міністерства внутрішніх справ України
з метою підготовки документів для
видворення за межі України у
примусовому порядку. Примусово
видворити громадянина Афганістану
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території
України. Допущено до негайного
виконання постанову суду.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та спрямувати на
новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що він не може повернутися на
батьківщину через побоювання бути
втягнутим у військові дії або стати
жертвою цих дій.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що з
метою запобігти в майбутньому
здійснення відповідачем незаконної
діяльності вважає за можливе затримати
і примусово видворити з України
громадянина Афганістану відповідно до
ст. 32 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
15.09.2010 року був переданий на територію
України представниками прикордонної
варти Республіки Польща, в рамках
виконання Угоди між Україною та
Європейським Співтовариством про
реадмісію осіб, в порядку прискореної
процедури реадмісії, в зв'язку з
порушенням ним українсько-польського
кордону 14 вересня 2010 року на ділянці
відділу прикордонної служби «Стужиця»
Чопського прикордонного загону.

Згідно з протоколу особистого огляду,
огляду речей та вилучення речей і
документів від 15.09.2010 року у
відповідача були відсутні документи,
що посвідчують особу, чи будь-які
документи.

Правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, які проживають або
тимчасово перебувають в Україні,
порядок вирішення питань, повязаних з
їх вїздом або виїздом з України
регулюється Законом України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства».

Відповідно до ст. 30 цього Закону за
порушення іноземцями та особами без
громадянства встановленого порядку
перебування в Україні, тобто
проживання без документів на право
проживання в Україні або проживання за
недійсними документами, недотримання
встановленого порядку реєстрації або
пересування і вибору місця проживання,
працевлаштування, ухилення від виїзду
після закінчення терміну перебування,
а також за недотримання правил
транзитного проїзду через територію
України до них застосовуються заходи
відповідно до законодавства України.

Іноземець та особа без громадянства
можуть бути видворенні за межі України
з підстав та в порядку, що визначені
ст.32 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства».

Орган внутрішніх справ чи орган
охорони державного кордону можуть
затримати і примусово видворити з
України іноземця або особу без
громадянства тільки на підставі
постанови адміністративного суду. Така
постанова приймається судом за
зверненням органу внутрішніх справ,
органу охорони державного кордону або
Служби безпеки України, якщо іноземець
або особа без громадянства ухиляються
від виїзду або є обґрунтовані підстави
вважати, що вони будуть ухилятися від
виїзду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що є обґрунтовані підстави вважати, що
відповідач буде ухилятися від виїзду
за межі території України, оскільки у
нього документів що посвідчують особу,
коштів для виїзду з території України
не має, працевлаштуватись на території
України не має змоги, родичів на
території України не має. Також, під час
опитування відповідач пояснив, що має
намір у будь-якому випадку потрапити в
країни західної Європи з метою
працевлаштування для забезпечення
свого проживання та бажання
повернутися до країни походження не
має, що підтверджується його
незаконними діями.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 183-5 КАС України
позовні заяви іноземців та осіб без
громадянства щодо оскарження рішень
про їх видворення, а також позовні
заяви органів внутрішніх справ,
органів охорони державного кордону або
Служби безпеки України про примусове
видворення іноземців та осіб без
громадянства і затримання їх у зв'язку
з таким видворенням подаються до
окружного адміністративного суду за
місцезнаходженням відповідного органу
внутрішніх справ, органу охорони
державного кордону або Служби безпеки
України.

Пленум Вищого адміністративного суду
України в п. 26 постанови № 1 від 25.06.2009
року «Про судову практику розгляду
спорів щодо статусу біженця та особи,
яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця чи особи без
громадянства в Україні» ( в редакції
постанови № 3 від 12 березня 2012 року) дав
роз'яснення, згідно якого, зокрема,
виходячи з приписів частини другої ст.
183-5 КАС України позовна заява з вимогою
про затримання іноземця чи особи без
громадянства може бути подана до суду
лише з метою забезпечення можливості
подальшого видворення, тобто рішення
судом про таке видворення повинно бути
прийнято до вирішення питання про
затримання або якщо такі позовні
вимоги заявлені в одній позовній заяві,
то під час вирішення такої позовної
заяви.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що під час розгляду
даної справи були дотриманні всі норми
та порядок розгляду даних позовів.

Крім цього судом першої інстанції
правильно зазначено, що у
відповідності до Збірника інформації
по країнах походження і юридичних
матеріалів для використання в
процедурі визначення статусу біженця
УВКБ ООН (випуск 4, лютий 2008 року)
Афганістан не є країною, де вчинюються
злочини проти осіб, при поверненні
особи до країни походження його життю
нічого не загрожує, а також те, що
відповідач бажання реалізувати право
на надання притулку у порядку,
встановленому законом, яке закріплене
у ч. 2 ст. 26 Конституції України, не має, з
заявою про надання статусу біженця до
міграційних органів не звертався

За таких обставин справи колегія
суддів прийшла до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки в
рамках законодавства вирішено питання
про примусово видворення відповідача
за межі території України та
затримання його з метою підготовки
документів для його видворення за межі
України у примусовому порядку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина
Афганістану ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2010
року у справі №2а-3550/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний