Справа № 263/9560/13-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження №2а/263/3/2014 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

м.Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючої судді Папаценко П.І.,

при секретарі Конівченко Ю.А.,
Сафроновій Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Маріуполі
справу адміністративної юрисдикції за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя Донецької області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
визнання дій протиправними,
скасування рішень про відмову в
призначенні пенсії та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя, Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області, під час розгляду справи
уточненому, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя №605 від 21.11.2012 року, №487 від
5.09.2012 року, та №272 від 4.07.2013 року, а також
рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області від 23.08.2012 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Маріуполя призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №2
на підставі поданої до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя Донецької області
заяви від 18.06.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 18.06.2012 року він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Маріуполя із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком №2. Однак, пенсію за вказаними
умовами не призначили, ніякого рішення
з цього приводу не видали. 10.09.2012 року,
вдруге звернувся із подібною заявою.
Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя за №605 від 21.11.2012 року йому
було відмовлено в призначені пенсії.
Цим же рішенням було встановлено
пільговий стаж за Списком №2 - 7 років 9
місяців 27 днів, при цьому період роботи
з 21.12.1984 року по 14.06.1985 року та з 24.09.1985
року по 30.06.1987 року до вказаного
пільгового стажу зараховано не було, з
тієї підстави, що професія
слюсаря-монтажника не передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
№162 від 11.03.1994 року, тому він не має
права на пенсію при досягненні 55 років.
Раніше Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя біло прийняте рішення №487
від 5.09.2012 року аналогічне за змістом
рішенню №605. Підставою прийняття обох
рішень є рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області від 23.08.2012 року. Із вказаними
рішеннями він не згоден оскільки у
наведені періоди він дійсно працював
на посаді слюсаря-монтажника, у
Костянтинівському БУ 230
«Механомонтаж», з 1.07.1987 року по 28.04.1995
року на посаді монтажника з монтажу
сталевих і залізобетонних споруд, що
підтверджується трудовою книжкою та
архівною довідкою. Підстави
переведення з 1.07.1987 року на посаду
«монтажника з монтажу сталевих і
залізобетонних споруд» пояснюється
лише зміною назви професії, в той час як
характер, умови та трудові обов'язки
залишилися незмінними. При обчисленні
спірних періодів трудового стажу
потрібно застосовувати норми Закону,
які діяли до набрання чинності Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5.11.1991 року. Відповідно до постанови
Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року
за Списком №2 передбачена професія
«монтажник з монтажу сталевих і
залізобетонних споруд», однак
відповідно до роз'яснень Відділу
державного пенсійного забезпечення
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР з питань праці та заробітної плати
від 10.03.1961 року №2-2831 слюсарі-монтажники
зайняті на монтажі сталевих і
залізобетонних споруд на будівництві
будівель та споруд, також
використовують право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком №2,
як і монтажники з монтажу сталевих і
залізобетонних споруд. Він же не
згоден з рішенням Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя №272 від 4.07.2013 року,
за яким період роботи з 23.05.1884 року по
5.11.1984 року не зараховано до загального
стажу. Крім того, просить суд поновити
йому строк звернення до суду для
оскарження вказаних рішень оскільки
раніше 16.01.2013 року він вже звертався до
суду з тим самим позовом, але вимушений
був надати суду заяву про залишення
позову без розгляду, оскільки на той
час у нього не було достатньо доказів
щодо підтвердження своїх позовних
вимог. На підставі зазначеного просив
суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1, його представник
в судовому засіданні наполягали на
задоволені позову на підставах
зазначених в позовній заяві.

Представник відповідачів в
судовому засіданні позов не визнав,
заперечував проти його задоволення,
оскільки відповідно до наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України №383 від 18.11.2005 року
«Про затвердження Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи», при визначені права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання робіт до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року. ОСОБА_1
працював слюсарем-монтажником по
загальномонтажним роботам на
Костянтинівському СУ-260
«Механомонтаж» з 21.12.1984 року по 14.06.1985
року та з 24.09.1985 року по 30.06.1987 року, але
вказана професія Списком №2 не
передбачена, тому позивачу було
відмовлено у призначені пенсії за
віком на пільгових умовах за його
заявами від 18.06.2012 року та 10.09.2012 року,
оскільки загальний страховий стаж
його роботи складає 27 років 7 місяців 18
днів, пільговий стаж - 7 років 9 місяців
28 днів. Крім того рішенням Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя №272 від 4.07.2013 року
до загального стажу не зарахований
період роботи позивача з 23.05.1984 року по
5.11.1984 року, так як в трудовій книжці в
запису про вказаний період маються
виправлення, а сам запис не завірений
печаткою, а додаткової довідки він не
надав по теперішній час. На підставі
зазначених обставин рішення
відповідача є законними, такими, що не
підлягають скасуванню, тому позов
ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а
пропущений ним строк звернення з
позовом до суду не підлягає
поновленню, оскільки він пропущений з
причин, що є неповажними.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, та справи про відмову
в призначенні пенсії, суд вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, з наступних підстав.

Надані позивачем копії документів:
паспорту громадянина України, диплому
про освіту, трудової книжки, довідок
про характер роботи, свідчать про те, що
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- з 23.05.1984 року по 5.11.1984 року, працював
інженером-механіком в радгоспі
«Красівський», стосовно цієї роботи в
трудовій книжці мається виправлення
щодо номеру наказу про звільнення, сам
запис не завірений печаткою
підприємства;

- з 21.12.1984 року по 14.06.1985 року та з 24.09.1985
року по 30.06.1987 року, працював
слюсарем-монтажником по
загальномонтажним роботам 5 розряду
на Костянтинівському СУ
«Механомонтаж», монтажна ділянка №6;

- з 1.07.1987 року переведений на посаду
«монтажника з монтажу сталевих і
залізобетонних споруд», монтажна
ділянка №5, звільнився 28.04.1995 року.

18.06.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя із
заявою з приводу призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком
№2, розраховуючи, що в пільговий стаж за
Списком №2 буде зарахована робота
слюсарем-монтажником по
загальномонтажним роботам на
Костянтинівському СУ-260
«Механомонтаж» з 21.12.1984 року по 14.06.1985
року та з 24.09.1985 року по 30.06.1987 року.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя від №487 від 5.09.2012 року
ОСОБА_1 відмовлено у призначенні
пенсії, у зв'язку з тим, що професія
«слюсаря-монтажника по
загальномонтажним роботам» за вказані
періоди не відноситься до Списку №2,
тому зарахувати ці період роботи за
Списком №2 не вбачається можливим. На
час звернення із заявою з приводу
призначення пенсії, загальний стаж
ОСОБА_1 складає 27 років 7 місяців 18
днів, пільговий стаж - 7 років 9 місяців
28 днів, при якому право на пенсію у
позивача виникає при досягненні 57
років.

10.09.2012 року позивач ОСОБА_1 повторно, з
тих самих підстав, звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя із
заявою з приводу призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком
№2.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя від №605 від 21.11.2012 року,
ОСОБА_1 відмовлено у призначенні
пенсії, на тих самих підставах, що і в
рішенні №487 від 5.09.2012 року.

Рішенням комісії при головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Донецькій області від 23.08.2012 року
період роботи ОСОБА_1 за професією
«слюсаря-монтажника по
загальномонтажним роботам» з 21.12.1984
року по 14.06.1985 року та з 24.09.1985 року по
30.06.1987 року не зараховано до
спеціального стажу, так як зазначена
професія не передбачена Списком №2.

Згідно до статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, чоловіками по
досягненню 55 років, при загальному
стажі роботи не менше 25 років, із них
не менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року №383 (далі Порядок №383),
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

З аналізу вищезазначеної статті
вбачається, що при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
необхідно застосовувати Список, який
був чинний на період такої роботи,
окрім того зазначеним законодавством
передбачено відповідні умови за якими
така робота може бути зарахована до
пільгового стажу, а саме відповідна
особа повинна бути зайнята повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
Списом №2.

Суд зазначає, що за наведені періоди
роботи діяла постанова Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956 року №1173, «Об
утверждении списков производств,
цехов, профессий и должностей, работа в
которых дает право на государственную
пенсию на льготных условиях и в
льготных условиях и в льготных
размерах», відповідно до якої до
Списку №2 віднесена професія
«Монтажники по монтажу стальных и
железобетонных конструкций», професія
позивача - «слюсар-монтажник по
загальномонтажним роботам» не
віднесена до вказаного списку, тому
відповідачі не мають можливості
зарахувати ці періоди роботи за
Списком №2.

Посилання позивача з цього приводу на
роз'яснення Відділу державного
пенсійного забезпечення Державного
комітету Ради Міністрів СРСР з питань
праці та заробітної плати від 10.03.1961
року №2-2831, за яким слюсарі-монтажники
зайняті на монтажі сталевих і
залізобетонних споруд на будівництві
будівель та споруд, також
використовують право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком №2,
як і монтажники з монтажу сталевих і
залізобетонних споруд, є безпідставним
оскільки в роз'ясненні йде мова про
професію «слюсар-монтажник зайнятий на
монтажі сталевих і залізобетонних
споруд на будівництві будівель та
споруд», але не про професію
«слюсар-монтажник по
загальномонтажним роботам». Вважати
назву професії «слюсар-монтажник по
загальномонтажним роботам» похідним
словом до професій: «слюсар-монтажник
зайнятий на монтажі сталевих і
залізобетонних споруд на будівництві
будівель та споруд» та «монтажник з
монтажу сталевих і залізобетонних
споруд» не вбачає підстав, оскільки
подібних роз'яснень не мається,
відповідних доказів з цього приводу не
надано.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутнє
підтвердження та докази, які б свідчили
про роботу позивача за професією у
вказані періоди, яку можна було
віднести до пільгового стажу за
Списком №2.

На час звернення із заявою з приводу
призначення пенсії, загальний стаж
ОСОБА_1 складає 27 років 7 місяців 18
днів, пільговий стаж за Списком №2 - 7
років 9 місяців 28 днів, при якому право
на пенсію позивач матиме при
досягненні 57 років.

Враховуючи викладені обставини, дії
відповідачів з приводу відмови в
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах є правомірними, отже
рішення, які оскаржує позивач, про
відмову в призначенні пенсії за віком
на пільгових умовах за Списком №2, про
встановлення пільгового стажу, не
зарахування періоду роботи до
пільгового стажу є законними, підстав
для зобов'язання відповідача вчинити
певні дії на користь ОСОБА_1 не
вбачається.

Стосовно рішення Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя №272 від 4.07.2013 року
про неврахування періоду роботи
позивача з 23.05.1984 року по 5.11.1984 року
інженером-механіком в радгоспі
«Красівський» до загального стажу
слід зазначити наступне.

Відносно цієї роботи в трудовій книжці
мається виправлення щодо номеру
наказу про звільнення, сам запис не
завірений печаткою підприємства, що не
відповідає Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
за якою:

- Трудова книжка є основним
документом про трудову

діяльність працівника;

- Усі записи в трудовій книжці про
прийняття на роботу,

переведення на іншу постійну роботу
або звільнення, а також про

нагороди та заохочення виконуються
акуратно, ручкою кульковою або з
пером, чорнилом чорного, синього або
фіолетового кольорів, і завіряються

печаткою запис про звільнення, а також
відомості про нагородження

та заохочення;

-У разі виявлення неправильного або
неточного запису відомостей про
роботу, переведення а також про
нагородження та заохочення тощо,
виправлення виконується власником
або уповноваженим ним органом, де було
зроблено відповідний запис. Власник
або уповноважений ним орган за
новим місцем роботи зобов'язаний
надати працівнику в цьому необхідну
допомогу.

Згідно Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», при прийманні
документів орган, що призначає пенсію:
перевіряє правильність оформлення
заяви, відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж.

Враховуючи наведені обставини, слід
зазначити, що відповідач, не врахувавши
до загального стажу, період роботи
позивача з 23.05.1984 року по 5.11.1984 року,
діяв правомірно у відповідності з
вимогами наведеного законодавства,
тому рішення Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Маріуполя №272 від 4.07.2013 року з цього
приводу є законним, таким, що не
підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, суд вважає,
безпідставним та неспроможним
обґрунтування позовних вимог, наведене
позивачем, тому у задоволені позову
ОСОБА_1 слід відмовити.

У зв'язку з визнанням позову
необґрунтованим, та відмовою ОСОБА_1
у задоволені позову, на його користь
не можуть бути стягнені понесені ним
судові витрати.

Крім того, слід зазначити, що наведені
позивачем причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду є
поважними на думку суду, тому
пропущений процесуальний строк
підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст.2,9,10,11,17,
72,86,94,159,161,160,162,163,167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені
адміністративного позову до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя
Донецької області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про визнання дій
протиправними з приводу відмови в
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах, скасування рішень:
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя
Донецької області №487 від 5.09.2012 року,
№605 від 21.11.2012 року про відмову в
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах за списками №2, №272
від 4.07.2013 року про неврахування періоду
роботи до загального стажу; рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області від 23.08.2012
року про встановлення пільгового
стажу, не зарахування періоду роботи
до пільгового стажу, та зобов'язання
вчинити певні дії щодо призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
списками №2 на підставі заяви від
18.06.2012 року.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд
м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня її
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя :
П.І. Папаценко