Справа № 806/7022/13-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2014 р.
Справа № 806/7022/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю представника відповідача
Кужеля З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Андрушівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"02" грудня 2013 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ружинська
будівельна кераміка" до
Андрушівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання дій
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ружинська
будівельна кераміка" (далі - ТОВ
"Ружинська будівельна кераміка")
звернулось до суду з позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
Андрушівської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо проведення
документальної виїзної позапланової
перевірки та складання акту №
000006/1500/32265104 від 20.09.2013 р. та скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 02.10.2013 р. за № ,
яким підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 94723,00 грн. за
основним платежем та 23681,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями та за
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 43123,00
грн. за основним платежем та 10781,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями..

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02.12.2013
позов задоволено частково.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Андрушівської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
, № від 02.102013.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі зазначив про наявність
порушення позивачем вимог п.2 ст.3
Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" в частині порядку
ведення бухгалтерського обліку на
підприємстві; п.44.1. ПК України в частині
порушення порядку ведення податкового
обліку з податку на прибуток та податку
на додану вартість; порушення п.198.1.,
п.198.2., п.198.3., п.198.6. ст.198, п.201.1., 201.4., 201.7.
ст.201 ПК України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість
94723,00 грн. по взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь", ТОВ "Накота"; п.139.1.9.
п.139.1. ст.139 ПК України в результаті чого
занижено податок на прибуток на 43123,00
грн. по взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь". Суд першої інстанції
не звернув уваги на зазначені
порушення товариством та ухвалив
незаконне рішення.

Позивач апеляційну скаргу в частині
відмови у задоволенні позову не
подавав.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника відповідача,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 10.09.2013 року №
000006/2200/32265104/1, № 000006/2200/32265104/2, №
000006/2200/32265104/3, виданих Андрушівською
об'єднаною державною податковою
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Житомирській області,
інспекторами контролюючого органу
згідно із п.п. 20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1
ст.75, п.п.78.1.1. п.78.1. ст.78 ПК України та на
підставі наказу начальника
Андрушівської ОДПІ № 98 від 09.09.2013 р.
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Ружинська
будівельна кераміка" (код за ) з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь" () за
період 01.11.2011 р. по 31.05.2012 р., із ТОВ
"Промтехснаб" () за
період з 01.07.2012 р. по 31.08.2012 р. та з ТОВ
"Накота" () за період з
01.03.2013 р. по 30.04.2013 р., про що складено акт
від 20.09.2013 р. за № 000006/1500/32265104 (а.с.17-35).

Перевіркою встановлено порушення
товариством вимог п.2 ст.3 Закону
України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" в частині порядку
ведення бухгалтерського обліку на
підприємстві; п.44.1. ПК України в частині
порушення порядку ведення податкового
обліку з податку на прибуток та податку
на додану вартість; порушення п.139.1.9.
п.139.1. ст.139 ПК України в результаті чого
занижено податок на прибуток на 43123,00
грн. по взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь", порушення п.198.1., п.198.2.,
п.198.3., п.198.6. ст.198, п.201.1., 201.4., 201.7. ст.201 ПК
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість 94723,00 грн., в
тому числі в розрізі звітних періодів
по взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь", ТОВ "Накота";

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято спірні податкові
повідомлення-рішення від 02.10.2013 р. №
, яким підприємству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 94723,00 грн.
за основним платежем та 23681,00 грн. за
штрафними (фінансовими ) санкціями та №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 43123,00
грн. за основним платежем та 10781,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги частково, виходив з
правомірності проведення перевірки
товариства та безпідставності
прийняття податковим органом
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Що стосується визнання протиправними
дій відповідача щодо проведення
документальної виїзної позапланової
перевірки та складання акту.

Позивач апеляційної скарги в частині
відмови у задоволенні позову в цій
частині не оскаржував., тому судове
рішення в цій частині не
переглядається.

Але як вбачається з матеріалів справи,
перевірка позивача проводилась у
присутності директора, який не
заперечував проти її проведення
працівниками відповідача, зауважень до
акту перевірки від 20.09.2013 р. за №
000006/1500/32265104 не мав.

Факт допуску посадових осіб
контролюючого органу до проведення
вказаної перевірки підтвердив
судовому засіданні директор ТОВ
"Ружинська будівельна кераміка" ОСОБА_4

Відтак, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Що стосується нарахування зобов'язання
по податку на прибуток.

Перевіркою податкового органу щодо
повноти визначення податку на прибуток
підприємства за період з 01.04.2011 р. по
31.12.2012 р. встановлено його заниження
всього у сумі 43123,00 грн., у тому числі
заниження за ІІ-ІV квартали 2011 р. на 9027,00
грн., за І квартал 2012 р. на 20661,00 грн., за І
півріччя 2012 р. на 34096,00 грн., за 3 квартал
2012 р. на 34096,00 грн., за 2012 р. в сумі 34096,00
грн. по взаєморозрахунках із ПП
"Ремагродеталь" в результаті допущених
порушень податкового законодавства,
які відображено в п.3.1.1.-3.1.2. розділу 3
акта перевірки.

Відповідно до п.п.133.1.1. п.133.1. ст.133 ПК
України платниками податку з числа
резидентів є суб'єкти господарювання -
юридичні особи, які провадять
господарську діяльність як на
території України, так і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1. пункту 134.1.
статті 134 вказаного Кодексу об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п.138.1. ст.138 ПК України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 ПК
України визначено, що витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ, до яких
відносяться: а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу; б)
комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління; в)
від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів; г)
від'ємне значення курсових різниць від
переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ)
суми страхових резервів, сформованих у
порядку, передбаченому статтею 159 цього
Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені
до Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб; е) витрати з придбання права
вимоги на виконання зобов'язань у
грошовій формі за поставлені товари чи
надані послуги (факторинг); є) витрати,
пов'язані з реалізацією заставленого
майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані
зі здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг; з) інші
витрати, передбачені цим розділом.

Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається, відповідно
до п.138.8. ст.138 ПК України, з витрат, прямо
пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до п.138.2. ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Згідно з підпунктом 139.1.9. пункту 139.1.
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

За своїм змістом наведені норми ПК
України передбачають як підставу для
не включення до витрат лише випадок
повної відсутності будь-яких
розрахункових, платіжних та інших
документів, а тому і неможливість
віднесення до складу витрат
підприємства сум, непідтверджених
будь-якими документами взагалі.

Частина 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV,
із змінами і доповненнями, зокрема,
визначає, що податкова та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Стаття 1 цього Закону визначає, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Встановлено, що 03 січня 2012 р. між
позивачем (Покупець) та приватним
підприємством "Ремагродеталь"
(Постачальник) (далі - ПП
"Ремагродеталь") укладено договір
поставки № 2-2012 (а.с.46-47), за умовами
якого Постачальник зобов'язується
передати (поставити) Покупцеві у
власність, а покупець оплатити і
прийняти запасні частини до пресу
СМК-325А, за цінами та у відповідності до
спеціфікацій, що вказані в додатку
(додатках) до договору (а.с.48). Також 01
березня 2012 р. між позивачем (Покупець)
та ПП "Ремагродеталь" (Постачальник)
укладено договір поставки № 6-2012 (а.с.49),
за умовами якого Постачальник
зобов'язується передати (поставити)
Покупцеві у власність, а покупець
оплатити і прийняти будівельні
матеріали, а саме пісок за ціною 168,00
грн. за тонну.

В підтвердження реальності здійснення
господарських операцій позивачем до
суду надані видаткові накладні (а.с.70-74),
податкові накладні (а.с.75-79),
товаро-транспортні накладні (а.с.165-216).

Всі документи складені належним чином,
відповідно до вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Договір, укладений між позивачем та ПП
"Ремагродеталь", спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, не містить положень,
які б суперечили вимогам чинного
законодавства або інтересам сторін, а
волевиявлення сторін правочину є
вільним і відповідає їхній внутрішній
волі, що відповідає загальним вимогам,
встановленим ст.203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів щодо
умислу укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та ПК України, які
є підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
доводи відповідача щодо нереальності
господарських операцій є помилковими
та такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника права
на формування розміру витрат від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

Податковим кодексом України та іншим
нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформлених
первинних документів, не встановлено
обов'язку для позивача здійснювати
контроль за веденням господарської
діяльності та зобов'язань сплати
податку до бюджету контрагентами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем правомірно віднесено до
складу витрат вартість запасних частин
до пресу та піску, отриманого від ПП
"Ремагродеталь", тому збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на 43123,00 грн. є
необґрунтованим.

Щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість.

Податковим органом встановлено, що
товариство в порушення вимог
податкового законодавства, завищено
обсяг операцій з придбання товарів
(робіт, послуг), що призвело до
завищення податкового кредиту на
загальну суму 94723,00 грн.,
задекларованого у податкових
деклараціях з ПДВ за грудень 2011 р.,
січень, березень-травень 2012 р.,
березень-квітень 2013 р.

Згідно з підпунктом 14.1.181. пункту 14.1.
статті 14 ПК України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.3. статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201
вказаного Кодексу податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4.
статті 201 ПК України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Відповідно до п.198.6. статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу). У
разі коли на момент перевірки платника
податку контролюючим органом суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Встановлено, що 03 січня 2012 р. між
позивачем (Покупець) та ПП
"Ремагродеталь" (Постачальник) укладено
договір поставки № 2-2012 (а.с.46-47), за
умовами якого Постачальник
зобов'язується передати (поставити)
Покупцеві у власність, а покупець
оплатити і прийняти запасні частини до
пресу СМК-325А, за цінами та у
відповідності до спеціфікацій, що
вказані в додатку до договору (а.с.48).
Також 01 березня 2012 р. між вказаними
сторонами укладено договір поставки №
6-2012 (а.с.49), за умовами якого
Постачальник зобов'язується передати
(поставити) Покупцеві у власність, а
покупець оплатити і прийняти
будівельні матеріали, а саме пісок за
ціною 168,00 грн. за тонну.

За договором купівлі-продажу № 260 від
04.03.2013 р. між ТОВ "Ружинська будівельна
кераміка" (Покупець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Накота"
(Постачальник), Постачальник
зобов'язується передати Покупцеві
визначений цим Договором товар, а
Покупець - прийняти будівельні
матеріали, а саме пісок за ціною 140,00
грн. за тонну та оплатити його.
Виконання умов вказаного договору
підтверджується податковими
накладними (а.с. 55-57, 66-69), видатковими
накладними (а.с. 58-65),
товарно-транспортними накладними
(а.с.80-164), копії яких приєднані до
матеріалів справи.

Всі документи складені належним чином,
відповідно до вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Встановлено, що перевізники ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які надавали послуги по
перевезенню ТОВ "Ружинська будівельна
кераміка", діяли згідно чинних правил
перевезення та мали належно оформлені
документи.

Доказів щодо нікчемності договорів від
03 січня 2012 р. № 2-2012, від 01 березня 2012 р. №
6-2012, 04 березня 2013 р. № 260 та рішень суду
про визнання їх такими, відповідачем
не надано. Не надано також відповідачем
як суб'єктом владних повноважень і
доказів щодо умислу укладення
договорів з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Відтак є неправомірним висновок
податкового органу щодо завищення
податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення про скасування податкових
повідомлень-рішень Андрушівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
02 жовтня 2013 року за № та № ,
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Андрушівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ружинська
будівельна кераміка"
пров.Колгоспний,5,смт.Ружин,Житомирська
область,13600

3- відповідачу/відповідачам:
Андрушівська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.
Воб'яна,26,м.Андрушівка,Андрушівський
район, Житомирська область,13400