Справа № 812/9748/13-а
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/9748/13-а

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до т.в.о. ректора Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка ОСОБА_1,
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка про
визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання дії т.в.о.
ректора, голови приймальної комісії
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
ОСОБА_1 та Луганського державного
університету внутрішніх справ ім.
Е.О.Дідоренка, що полягають у наданні
неповної інформації на запит позивача
протиправними.

В обґрунтування з позову позивач
зазначив, що 06.03.2013 Управління контролю
державних органів та закладів сфери
освіти і науки - структурний підрозділ
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" направило розпоряднику
інформації, т.в.о. ректора, голови
приймальної комісії Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка ОСОБА_1 запит на
інформацію в порядку Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
однак, у відповідь позивач отримав
листа від 15.03.2013 не по суті звернення.
Посилаючись на положення ч. 2 ст. 22
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" вважав таку відповідь
неправомірною відмовою у наданні
публічної інформації.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
надав заяву про розгляд справи без його
участі.

Перший відповідач - т.в.о. ректора
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
ОСОБА_1 у судове засідання не прибула,
причини неявки суду не повідомила, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином за місцем
мешкання згідно довідки
адресно-довідкового бюро ГУДМС УДМС
Уураїни в Луганській області за
адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна,
20а/117, однак, однак, до суду повернувся
конверт з відміткою пошти «за
закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином. З огляду на
вищезазначене, суд вважає, що вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Представник другого відповідача надав
суду заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження. У раніше
наданих суду запереченнях позовні
вимоги не визнав, посилався на те, що
11.03.2013 надійшов запит на інформацію від
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки про
надання статутних документів, а також
документів про організацію роботи
приймальної комісії. Відповідь на
вказаний запит надано листом від 15.03.2013,
у якому повідомлено про встановлені
квоти прийому різних категорій осіб,
сертифікати про акредитацію. Вказав, що
запит позивача не було розглянуто в
порядку, встановленому Законом України
"Про доступ до публічної інформації" у
зв'язку з тим, що запит підписано
неповноважною особою - начальником
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки яке є
структурним підрозділом
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України". Статтею 12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що запитувачем може бути
громадська організація, а не її
структурні підрозділи. До запиту не
було надано доказів того, що особа, яка
підписала запит наділена
повноваженнями на його подання. Вважав,
що відповідач мав право розглядати
запит про надання інформації від 06.03.2013
як звернення, в порядку Закону України
«Про звернення громадян», а тому просив
суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлено, що Всеукраїнська
громадська організація "Комітет
конституційно-правового контролю
України" (далі - Комітет), , є добровільним всеукраїнським
об'єднанням громадян, діє на підставі
Статуту, відповідно до п. 2.5.25, 2.5.54 якого
об'єднання здійснює громадський
контроль за діяльність Міністерств (у
т.ч. Міністерства освіти і науки
України), їх територіальних
підрозділів, посадових та службових
осіб, підпорядкованих їм органів,
підприємств, установ, організацій,
інших юридичних осіб, за діяльністю
середніх, вищих та спеціальних
навчальних закладів. Згідно розділу 11
Статуту за рішенням голови Комітету
можуть створюватись
консультативно-дорадчі органи
Комітету (комісії, центри, Ради,
Комітети, Палати та ін.), які діють на
підставі положень про них,
затверджених головою Комітету. (а.с.
185-222)

Згідно Положення, затвердженого
наказом голови Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" № 02/1-09 від 21.01.2009 Управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки є
консультативно-дорадчим структурним
підрозділом Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України", яке наділено правом надсилати
запити на інформацію та отримувати
інформацію від державних органів та
закладів сфери освіти і науки, їх
посадових та службових осіб. (п. 4.3
Положення) (а.с. 236-238)

Управлінням контролю державних
органів та закладів сфери освіти і
науки - структурним підрозділом
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" 06.03.2013 за вих. № 206/1-13 ректору
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
запит на інформацію з проханням надати
належним чином засвідчені копії:
статуту Вищого навчального закладу
(далі по тексту - ВНЗ); свідоцтва про
реєстрацію ВНЗ; довідки про включення
ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; ліцензії ВНЗ та додатки до
неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до
ВНЗ у 2013 році; положення про приймальну
комісію ВНЗ; наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ; плану
роботи та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ;
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб. Вказаний запит
містить посилання на положення Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" та вказівку на те, що
запитувач погоджується виконати всі
зобов'язання запитувача інформації.
Запит підписано начальником
управління ОСОБА_2 та скріплено
печаткою. (а.с. 12)

Листом від 15.03.2013 за підписом т.в.о.
ректора Луганського державного
університету внутрішніх справ ім.
Е.О.Дідоренка ОСОБА_1 позивачу надано
відповідь, у якій зазначено, що
Луганський державний університет
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка є
навчальним закладом МВС України із
закритою територією та обмеженим
доступом сторонніх осіб, роз'яснено, що
оголошення про проведення засідання
приймальної комісії здійснюється
напередодні засідання, інформація про
дислокацію приміщень є інформацією з
обмеженим доступом, а наказ про
затвердження складу приймальної
комісії та список її членів містять
персональні дані, та не підлягають
розголошенню без згоди суб'єкта
персональних даних. До вказаного листа
також надано копію правил прийму до
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка у 2013
році на 25 аркушах та копії сертифікатів
про акредитацію. (а.с. 13)

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації, є, зокрема,
запитувачі інформації, до яких
належать фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, позивач у даній справі -
ВГО «Комітет конституційно-правового
контролю України» належить до
суб'єктів, які мають право запитувати
інформацію в порядку, встановленому
вказаним законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
13 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" визначає
розпорядниками інформації осіб, якщо
вони виконують делеговані
повноваження суб`єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов`язаної з виконанням
їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
"Про вищу освіту" від 17.01.2002 № 2984-III (далі
- Закон № 2984-III), вищий навчальний заклад
- освітній, освітньо-науковий заклад,
який заснований і діє відповідно до
законодавства про освіту, реалізує
відповідно до наданої ліцензії
освітньо-професійні програми вищої
освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність; вищий
навчальний заклад державної форми
власності - вищий навчальний заклад,
заснований державою, що фінансується з
державного бюджету і
підпорядковується відповідному
центральному органу виконавчої влади.

Згідно з ч.2 ст.21 Закону № 2984-III, власник
(власники) здійснює (здійснюють) права,
передбачені частиною першою цієї
статті, щодо управління вищим
навчальним закладом безпосередньо або
через уповноважений ним орган (особу).

Частиною 1 статті 32 Закону № 2984-III
передбачено, що безпосереднє
управління діяльністю вищого
навчального закладу здійснює його
керівник - ректор (президент),
начальник, директор тощо.

Луганський державний університет
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка є
державним вищим навчальним закладом
четвертого рівня акредитації,
підпорядкованим Міністерству
внутрішніх справ України. (а.с. 37-55)

На час надходження запиту Управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки та надання
відповіді на вказаний запит фактичним
керівником Луганського державного
університету внутрішніх справ ім.
Е.О.Дідоренка була т.в.о. ректора
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
ОСОБА_1, саме нею підписано відповідь на
запит позивача.

З аналізу вищевказаних норм
вбачається, що т.в.о. ректора
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
ОСОБА_1 є розпорядником публічної
інформації у розумінні ст. 13 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Таким чином, належним відповідачем у
даній справі є т.в.о. ректора
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
ОСОБА_1, а не юридична особа - Луганський
державний університет внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка.

Положеня п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
закріплює право запитувача на доступ
до публічної інформації, яке
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію.

Згідно із п. 2 ст. 5 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Обгрунтовуючи свою позицію щодо
ненадання повної відповіді на запит
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки
представник другого відповідача
посилається на те, що управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки, як структурний
підрозділ Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" не надало доказів наявності
права надсилати подібні запити, так як
суб'єктом звернення, у розумінні ст. 12
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" є громадська організація, а
не її структурні підрозділи. У зв'язку з
цим, у відповіді від 15.03.2013 Луганський
державний університет внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка посилається
лише на Закону України "Про інформацію".

Однак, вказану позицію суд вважає
хибною, так як відповідно до частини
п'ятої статті 19 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" запит
на інформацію має містити: ім'я
(найменування) запитувача, поштову
адресу або адресу електронної пошти, а
також номер засобу зв'язку, якщо такий
є; загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо; підпис і дату за
умови подання запиту в письмовій формі.

Вказана норма не передбачає обов'язку
запитувача інформації надавати докази
щодо своїх повноважень на підписання
запиту.

Запит на інформацію Управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки містить всі
необхідні реквізити запиту, крім того,
у запиті чітко зазначено, що управління
є структурним підрозділом
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України". У відповіді на запит позивача
відповідач не вказав, що відмовляє у
наданні запитуваної інформації через
відсутність у начальника управління
ОСОБА_2 повноважень на підписання
такого запиту.

Згідно статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту. При
цьому, відмова в задоволенні запиту на
інформацію надається в письмовій
формі, а також визначено вичерпний
перелік підстав для відмови в наданні
інформації, зокрема, якщо не дотримано
вимог до запиту на інформацію,
передбачених частиною п'ятою статті 19
цього Закону.

Суд вважає, що зазначена в запереченнях
відповідача причина ненадання
інформації в зв'язку з несплатою
позивачем фактичних витрат, пов'язаних
з копіюванням або друком не може бути
належною підставою для відмови в
надання інформації, оскільки згідно ч.2
ст. 21 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" визначено
порядок оплати витрат за надання
інформації, а саме, у разі якщо
задоволення запиту на інформацію
передбачає виготовлення копій
документів обсягом більш як 10 сторінок,
запитувач зобов'язаний відшкодувати
фактичні витрати на копіювання та друк.
Розмір фактичних витрат визначається
відповідним розпорядником на
копіювання та друк в межах граничних
норм, встановлених Кабінетом Міністрів
України. У разі якщо розпорядник
інформації не встановив розміру плати
за копіювання або друк, інформація
надається безкоштовно.

Позивачем в запиті на інформацію від 06
березня 2013 року за вих. № 206/1-13
зазначено, що запитувач зобов'язується
виконати всі зобов'язання покладені на
запитувача інформації Законом України
"Про доступ до публічної інформації".

Проте, всупереч вимогам чинного
законодавства відповідач не надав
позивачу рахунків з визначенням
кількості сторінок та вартості
фактичних витрат на копіювання та друк.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» встановлено, що обмеження
доступу до інформації здійснюється для
захисту репутації або прав інших людей,
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам, а також
шкода від оприлюднення такої
інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.

Отже, запитувана позивачем копія
наказу про затвердження складу
приймальної комісії, який містить
персональні дані осіб, належить до
інформації з обмеженим доступом
відповідно до Закону України «Про
доступ до публічної інформації», та
може бути оприлюднена без згоди
суб'єкта персональних даних, що
передбачено Законом України «Про
захист персональних даних».

Як вже зазначалось раніше Луганський
державний університет внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка є державним
вищим навчальним закладом четвертого
рівня акредитації, підпорядкованим
Міністерству внутрішніх справ України.

Відповідно до розділу V Переліку
відомостей, що становлять службову
інформацію в системі Міністерства
внутрішніх справ України ,
затвердженого наказом МВС України від
14.05.2013 № 423, службовою інформацією є
інформація, що розкриває організацію
пропускного режиму МВС, їх структурних
підрозділах, навчальних закладах, тощо.

Таким чином, інформація про дислокації
приміщень, які задіяні для підготовки
та проведення прийому абітурієнтів до
ВНЗ є службовою інформацією з
обмеженим доступом.

Щодо плану роботи та графіку засідань
приймальної комісії ВНЗ; то, як вказано
у відповіді на запит, такий план
відповідачем не складався, а тому не
може бути наданим.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що т.в.о. ректора Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка ОСОБА_1
безпідставно не надано позивачу копії
статуту Вищого навчального закладу
(далі по тексту - ВНЗ); свідоцтва про
реєстрацію ВНЗ; довідки про включення
ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; довідки з ЄДРПОУ; положення
про приймальну комісію ВНЗ;
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб.

Що стосується прохання позивача,
вказаного у запиті від 06.03.2013, про
надання перепусток певним особам,
забезпечення розміщення об'яв
Управління, забезпечення запрошення
представників Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" на засідання приймальної
комісії, то вказане прохання не є
запитом на інформацію у розумінні ч.1
ст. 1 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Дії щодо ненадання відповіді на цю
частину запиту позивачем не
оскаржуються, про що підтвердив
представник позивача у судовому
засіданні 06.12.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що дії т.в.о.
ректора Луганського державного
університету внутрішніх справ ім.
Е.О.Дідоренка ОСОБА_1 щодо надання
неповної інформації на запит
управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки -
структурного підрозділу
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" від 06.03.2013 є протиправними.
Луганський державний університет
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка не є
належним відповідачем у даній справі, а
тому у вимогах до вказаної юридичної
особи необхідно відмовити.

Згідно ст. 94. Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 11, 17, 18, 87, 94, 159, 160 - 163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" задовольнити частково.

Визнати дії т.в.о. ректора Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка ОСОБА_1, що
полягають у наданні неповної
інформації на запит на інформацію
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки -
структурного підрозділу
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" № 206/1-13 від 06.03.2013
протиправними.

У задоволенні інших позовних вимог до
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" () витрати по
сплаті судового збору в розмірі 17,20 грн.
(сімнадцять грн. 20 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т.В. Смішлива