Справа № 815/5990/13-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.Справа № 815/5990/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.судді
-Запорожана Д.В.судді -Жука С.І.при
секретарі -Синявській І.В.

за участю - позивача ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6 за участю -
представника відповідача Омельченко
А.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної реєстраційної служби
України на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2013 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_5 до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав власності
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, за участю
третьої особи на боці відповідачів, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання
протиправними дій, визнання незаконним
та скасування рішення від 07.06.2013 року
№2968993 та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

Позивач ОСОБА_5 20.08.2013 року звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Державної реєстраційної служби
України, Державного реєстратора прав
власності на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, за участю
третьої особи на боці відповідачів, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання
протиправними дій, визнання незаконним
та скасування рішення від 07.06.2013 року
№2968993 та зобов'язання вчинити певні
дії, в якому просила визнати
незаконними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Гуляєва Олексія
Олександровича, визнати протиправним
та скасувати рішення Державної
реєстраційної служби, винесеного
Гуляєвим Олексієм Олександровичем
№2968993 від 07.06.2013 року. Також просила
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України зареєструвати право
власності на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Київського районного
суду м. Одеси по справі №1512/2-1985/11 від
27.11.2012 року.

Справа була розглянута за участю
сторін у відкритому судовому
засіданні.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року адміністративний позов ОСОБА_5
до Державної реєстраційної служби
України, Державного реєстратора прав
власності на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, за участю
третьої особи на боці відповідачів, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання
протиправними дій, визнання незаконним
та скасування рішення від 07.06.2013 року
№2968993 та зобов'язання вчинити певні дії
був задоволений в повному обсязі.

Визнано протиправним дії щодо
здійснення відмови та незаконним
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича від 07.06.2013 року
№2968993 щодо відмови позивачу у
реєстрації майнових прав.

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України зареєструвати право
власності ОСОБА_5 згідно її заяви від
22.05.2013 року №1261245 на житловий будинок,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Київського районного
суду м.Одеси від 27.11.2012 року по справі
№1512/2-1985/11.

В апеляційній скарзі Державна
реєстраційна служба України,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
щодо скасування та прийняття нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
відповідачі - Державна реєстраційна
служба України та Державний
реєстратор, на підставі ст.6 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», є місцевим підрозділом
центрального органу державної
виконавчої влади та згідно статей 4 та 8
цього ж Закону здійснює повноваження
щодо реєстрації речових прав на об`єкти
нерухомого майна, а тому його рішення,
дії чи бездіяльність з цього приводу
(на підставі ст.55 Конституції України,
ст.30 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та ст.17 КАС
України) можуть бути оскаржені до суду
в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно договору купівлі-продажу від
16.09.1998 року №359 (а.с.10-11), який
зареєстрований Одеським міським бюро
технічної інвентаризації 21.12.1998 року за
№1614 стр.130 кн.71 пр., позивачка придбала у
власність Ѕ частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 26.01.2004 року по справі №2-982/04
(а.с.12) вказаний договір купівлі-продажу
від 16.09.1998 року був визнаний дійсним.

Рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 27.11.2012 року по справі
№1512/2-1985/11 (а.с.13-16) позивачу було
виділено в натурі Ѕ частину
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 із спільної часткової
власності в окрему цілу частину та
визначений порядок користування
земельною ділянкою.

Юридичним департаментом Одеської
міської ради 29.04.2013 року позивачеві
була видана довідка №349090/1 (а.с.19), якою
виділеній частині домоволодіння
позивача присвоєна адреса: АДРЕСА_1.

22.05.2013 року позивачем за реєстраційним
номером 1261245 була подана до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області заява про видачу свідоцтва про
право власності та реєстрацію права
власності за заявником на
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

07.06.2013 року Державним реєстратором прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєвим
О.О. було прийняте рішення №2968993 (а.с.18)
про відмову у видачі свідоцтва про
право власності та здійсненні
реєстрації прав власності на нерухоме
майно за позивачем згідно ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень» оскільки документи, надані
до реєстрації не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Вказане рішення було доведено до
позивача листом Державної
реєстраційної служби України від 07.06.2013
року №917/05-22-13 (а.с.17).

Суд 1-ї інстанції не погодився із
законністю та ґрунтовністю рішення
відповідача - суб'єкту владних
повноважень, оскільки відповідно до
положень ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їхні посадові й
службові особи повинні діяти порядком
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною 1 ст.15, ч.1 ст.16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що державна реєстрація
права власності здійснюється виключно
на підставі заяви правоволодільця
(правонабувача).

Порядок здійснення підготовчих дій, що
передують державній реєстрації права
власності на нерухоме майно визначений
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.18
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається «в інших випадках,
встановлених Законом».

При прийнятті рішення про відмову у
проведенні державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно державний
реєстратор виходив з того, що
документи, надані до реєстрації не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме: до заяви про
державну реєстрацію поданий технічний
паспорт Комунального підприємства
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості», в якому було зазначено,
що позивач володіє частиною
домоволодіння, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, а до реєстрації
подані права на домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

При офіційному з'ясуванні обставин
справи суд встановив, що позивачу після
складання технічного паспорту,
рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 27.11.2012 року по справі
№1512/2-1985/11 позивачу була виділена його Ѕ
частина домоволодіння, яке було
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у
самостійне домоволодіння, яке складає 1
цілу частину.

В подальшому позивачу було видана
довідка про присвоєння його
домоволодінню адреси: АДРЕСА_1.

Окрім того, право власності позивача на
приналежну йому частину домоволодіння
(житловий будинок) було раніше
зареєстровано Одеським міським бюро
технічної інвентаризації 21.12.1998 року за
№1614 стр.130 кн.71 пр.

Оскільки позивач є власником
нерухомого майна, його права власника
гарантовані державою Україна
положеннями ст.41 Конституції України
та ст.1 Протоколу №1 до ст.1 Європейської
Конвенції з прав людини, положення якої
застосовуються в Україні відповідно до
положень ст.9 Конституції України та
мають пріоритет над нормами
вітчизняного законодавства.

Державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно є гарантією захисту
прав власника з боку держави, а тому її
здійснення не може бути обмежена
будь-якими формальними положеннями
підзаконних нормативних актів
вітчизняного законодавства, а
безпідставна відмова у цьому,
обмеженням прав та гарантій власника
майна з боку держави Україна, про які
зазначено вище, що є неприпустимим.

Таким чином, державний реєстратор, в
даному випадку, як представник держави
Україна, повинен був виходити з
положень захисту прав власника майна
та керуючись положеннями п.9 ч.1 ст.18
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» видати позивачу
свідоцтво про право власності на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державній реєстрації
підлягають права власності, які
підтверджуються судовими рішеннями, що
набрали законної сили.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта, що право власності
позивача на нерухоме майно не було
раніше зареєстровано, оскільки це
спростовується наведеними вище
фактичними обставинами та письмовими
доказами, які містяться у справі, а
також те, що суд нібито не має право
ухвалити рішення про зобов'язання
державного реєстратора вчинити дії
щодо реєстрації права власності на
нерухоме майно, оскільки згідно
положень ст.124 Конституції України
судам підвідомчі всі правовідносини,
що виникають в державі, а тому не може
існувати будь-яких правовідносин, яким
би суд не міг надати правову оцінку та
згідно положень ч.2,ч.3 ст.162 КАС України
ухвалити таке рішення, яким будуть в
повному обсязі поновлені або захищені
права особи, яка звернулась за судовим
захистом.

Позивачем в розпорядження відповідача
були надані необхідні документи для
здійснення державної реєстрації права
власності позивача на нерухоме майно, а
тому суд 1-ї інстанції, з урахуванням
вимог ст.ст.15,16,18,19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703,
на підставі положень ч.2 ст.162 КАС
України, обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги позивача.

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
оскаржену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та
п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_5 до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав власності
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, за участю
третьої особи на боці відповідачів, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання
протиправними дій, визнання незаконним
та скасування рішення від 07.06.2013 року
№2968993 та зобов'язання вчинити певні дії
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Д.В. Запорожан
Суддя:/підпис/С.І. Жук