Справа № 801/570/14
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 січня 2014 рокуСправа №801/570/14

Суддя Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим Дудін
С.О., перевіривши виконання вимог
статей 104, 105, 106 КАС України за
адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арво-Цемент"

до Державної податкової
інспекції у м.Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арво-Цемент"
звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ 000032210 та № від 08.01.2014 р.

Наданий адміністративний позов не
відповідає вимогам ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
через наступне.

Згідно з частиною 3 статті 106 до
позовної заяви додається документ про
сплату судового збору, крім випадків,
коли його не належить сплачувати.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом
владних повноважень, можуть
породжувати підстави для змін
майнового стану фізичної чи юридичної
особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може
призводити до зменшення або збільшення
майна особи. Відповідно оскарження
такого рішення спрямоване на захист
порушеного права у публічно-правових
відносинах з метою збереження
належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з
прав людини від 14 жовтня 2010 року у
справі "Щокін проти України"
вбачається, що збільшення податковим
органом зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад майна
позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

З огляду на викладене
адміністративними позовами майнового
характеру є вимоги щодо протиправності
рішень про визначення грошових
зобов'язань платників податків, про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, про стягнення
адміністративно-господарських та
інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

Саме така правова позиція викладена,
зокрема, в листі Вищого
адміністративного суду України від
18.01.2012 р. N 165/11/13-12.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3
частини 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлена ставка судового
збору на рівні 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі (ч. 1
статті 4 Закону).

Згідно з нормами частини другої статті
41 Бюджетного кодексу України до
набрання чинності законом про
Державний бюджет на поточний період
діють норми Закону про Державний
бюджет України на попередній бюджетний
рік.

Пунктом 4 частини другої стані 41
названого Кодексу встановлено, що
соціальні стандарти та соціальні
гарантії, у тому числі прожитковий
мінімум, рівень його забезпечення,
мінімальна заробітна плата, надання
пільг, компенсацій і гарантій
населенню, у поточному бюджетному
періоді застосовуються у розмірах та
на умовах, що діяли у грудні
попереднього бюджетного періоду.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
станом на 01.12.2013 мінімальна заробітна
плата встановлена у розмірі 1218 гривень.

Зважаючи на викладене, мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
станом на момент звернення з цим
позовом, а саме 17.01.2014 р., складає 1218
гривень, від розміру якої й
справляється судовий збір.

Отже, при зверненні до суду з позовом
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень позивачем додано
платіжне доручення № 2419 від 15.01.2014 р.
про сплату судового збору в сумі 487,20
грн. (10 відсотків розміру ставки
судового збору (4872 грн. - 4 розміру
мінімальної заробітної плати)). Однак,
суд не може взяти вказаний доказ до
розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України
належним є доказ, який містить
інформацію щодо предмета доказування.

Належність доказів - це якість доказу,
що характеризує точність, правильність
відображення обставин, що входять в
предмет доказування.

В силу положень п. 1.4 Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. № 22 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (в
редакції чинній на момент подання
позовної заяви до суду, далі -
Інструкція № 22) безготівковим
розрахунком визнається перерахування
певної суми коштів з рахунків
платників на рахунки отримувачів
коштів, а також перерахування банками
за дорученням підприємств і фізичних
осіб коштів, унесених ними готівкою в
касу банку, на рахунки отримувачів
коштів. Ці розрахунки проводяться
банком на підставі розрахункових
документів на паперових носіях чи в
електронному вигляді.

Згідно визначення, наведеного в п. 1.4
Інструкції № 22, розрахунковий документ
- документ на паперовому носії, що
містить доручення та/або вимогу про
перерахування коштів з рахунку
платника на рахунок отримувача.

Платіжне доручення - розрахунковий
документ, що містить письмове
доручення платника обслуговуючому
банку про списання зі свого рахунку
зазначеної суми коштів та її
перерахування на рахунок отримувача.

Так, зокрема, п. 2.1. Інструкції № 22
передбачено, що розрахункові документи
складаються на бланках, форми яких
наведені в додатках до цієї Інструкції.
Реквізити розрахункових документів за
цими формами заповнюються згідно з
вимогами додатка 8 до цієї Інструкції
та відповідних її глав.

Положеннями п. 2.14 Інструкції № 22
передбачено, що банк платника на всіх
примірниках прийнятих розрахункових
документів і на реєстрах обов'язково
заповнює реквізити "Дата надходження" і
"Дата виконання", а банк стягувача -
"Дата надходження в банк стягувача"
(якщо ці реквізити передбачені формою
документа), засвідчуючи їх підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку. На документах,
прийнятих банком після закінчення
операційного часу, крім того, ставиться
штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком
платіжного доручення платника про
сплату платежів до бюджету є
заповнення в ньому реквізиту "Дата
надходження", який банк заповнює
незалежно від дати складання платником
цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата,
зазначена в реквізиті "Дата виконання",
має відповідати:

даті списання коштів з рахунку
платника та зарахування на рахунок
отримувача в разі їх обслуговування в
одному банку;

даті списання коштів з рахунку
платника та з кореспондентського
рахунку банку платника в разі
обслуговування отримувача в іншому
банку.

З огляду на викладене, додане до
матеріалів позовної заяви платіжне
доручення № 2419 від 15.01.2014 р. про сплату
судового збору в розмірі 487,20 грн. не є
належним доказом, оскільки з аналізу
цього розрахункового документу не
вбачається прийняття його банком до
виконання.

Отже позивачу необхідно надати суду
оригінал належним чином оформленого
платіжного документа про сплату
судового збору за подання вказаного
позову або інші докази фактичної
сплати судового збору.

Частиною 1 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, встановлених статтею 106 цього
Кодексу, постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без руху, у
якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія ухвали про
залишення позовної заяви без руху
невідкладно надсилається особі, що
звернулася із позовною заявою.

Згідно до положень ст. 108 КАС України
адміністративний позов підлягає
залишенню без руху з наданням заявнику
строку для усунення недоліків до 06.02.2014
р.

Керуючись ст. 106, 108, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. У строк до 06.02.14 усунути вказані
недоліки, а саме: надати належним чином
оформлений платіжний документ про
сплату судового збору в розмірі 487,20
грн. або інші докази фактичної сплати
судового збору.

3. Після усунення недоліків позовної
заяви документи до суду направляти із
обов'язковою вказівкою на номер справи
801/570/14 та зазначенням прізвища судді,
який прийняв ухвалу про залишення
позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута.

Ухвала набирає законної сили протягом 5
днів з дня її проголошення. Якщо справу
розглянуто у порядку письмового
провадження або без виклику особи, яка
її оскаржує, ухвала набирає законної
сили через 5 днів з дня її отримання.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
республіки Крим протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі розгляду справи у
порядку письмового провадження або
без виклику особи, яка її оскаржує,,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя
Дудін С.О.