Справа № 2а/1770/2649/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/800/3982/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Дочірнього підприємства «Ю Енд Ай
Інтернешнл» Корпорації «U & I International,
Corp.» на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року

у справі № 2а/1770/2649/2012

за позовом Дочірнього
підприємства «Ю Енд Ай Інтернешнл»
Корпорації «U & I International, Corp.»

до Комунального
підприємства «Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації»

третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Нерудтехпром ЛТД»

про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року Дочірнє підприємство
«Ю Енд Ай Інтернешнл» Корпорації «U & I
International,Corp.» (далі - Дочірнє
підприємство) звернулось до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Комунального підприємства «Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації» (далі - КП «БТІ»), третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нерудтехпром ЛТД»
(далі - ТОВ «Нерудтехпром ЛТД»), про
визнання протиправними дій
відповідача щодо скасування запису
номер 27-26 в книзі 2 про реєстрацію права
власності Дочірнього підприємства «Ю
Енд Ай Інтернешнл» Корпорації «U & I
International,Corp.» на будівлю готелю-бару
(реєстраційний номер 7719796) за адресою:
Рівненська область, Рівненський район,
с. Біла Криниця, вул. Рівненська, 112 та
зобов'язання Комунального
підприємства «Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації» відновити
запис про реєстрацію права власності
Дочірнього підприємства «Ю Енд Ай
Інтернешнл» Корпорації «U & I
International,Corp.» на будівлю готелю-бару за
адресою: Рівненська область,
Рівненський район, с. Біла Криниця, вул.
Рівненська, 112 (далі - спірний об'єкт
нерухомості).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.10.2012,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2012, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Дочірнє
підприємство оскаржило їх у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати зазначені судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
задовольнивши позов.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
суди попередніх інстанцій
безпідставно не взяли до уваги той
факт, що на момент вчинення оспорюваних
дій відповідачем на спірний об'єкт
нерухомості був накладений арешт
слідчим Рівненським РВ УМВС України у
Рівненській області постановами про
накладення арешту на майно від 20.03.2012 та
від 18.04.2012. Наведене підтверджується
витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна №
37976523 від 25.09.2012. У той же час, відповідно
до пункту 3.5 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (далі -
Тимчасове положення №7/5), наявність в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомостей
про накладення заборони та/або арешту
нерухомого майна є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації прав.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
установлено, що 25.10.2011 укладено мирову
угоду між Дочірнім підприємством та
ТОВ «Нерудтехпром ЛТД», згідно з якою у
рахунок часткового погашення
заборгованості ТОВ «Нерудтехпром ЛТД»
зобов'язується передати у власність
Дочірньому підприємству, а Дочірнє
підприємство зобов'язується прийняти у
власність спірний об'єкт нерухомості.

Ухвалою Господарського суду
Рівненської області від 25.10.2011 у справі
№ 5019/2215/11 затверджено вищезазначену
мирову угоду.

11.11.2011 спірний об'єкт нерухомості на
підставі ухвали Господарського суду
Рівненської області від 25.10.2011 у справі
№ 5019/2215/11 про затвердження мирової
угоди зареєстрований на праві
приватної власності за Дочірнім
підприємством.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.06.2012 у справі № 5019/2215/11
ухвалу Господарського суду
Рівненської області від 25.10.2011 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 09.04.2012 у справі
№ 5019/2215/11 скасовано.

22.06.2012 ТОВ «Нерудтехпром ЛТД»
звернулось до Комунального
підприємства «Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації» із заявою
про скасування реєстрації права
власності на спірний об'єкт
нерухомості згідно з постановою Вищого
господарського суду України від 14.06.2012
у справі № 5019/2215/11. До даної заяви було
долучено копію вищезазначеної
постанови.

На підставі вказаної заяви
реєстратором КП «БТІ» поновлено право
власності на спірний об'єкт
нерухомості за попереднім власником -
ТОВ «Нерудтехпром ЛТД».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що здійснене
відповідачем поновлення реєстрації
права власності на спірний об'єкт
нерухомості на підставі заяви третьої
особи та рішення суду про скасування
правовстановлюючого документа з
використанням даних лише
реєстраційної справи здійснено
відповідно до вимог чинного
законодавства. У той же час, дані
реєстраційної справи не містили жодних
заборон щодо можливості поновлення
права власності за попереднім
власником. Крім того, законодавець
розрізняє поняття «внесення до Реєстру
прав запису про перехід права
власності на об'єкт» та «поновлення
державної реєстрації права власності
на об'єкт». Оскільки в цьому випадку
була відсутня державна реєстрація
прав, а державним реєстратором було
вчинено лише поновлення державної
реєстрації права власності на об'єкт,
то законодавством не було передбачено
вчинення дій, передбачених пунктом 3.1
Тимчасового положення №7/5.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаними висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до абзаців 9-11 підпункту 3.2.4
Порядку ведення реєстру прав власності
на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 28.01.2003 № 7/5 (далі - Порядок №7/5), У
випадку скасування на підставі рішення
суду рішення реєстратора БТІ про
державну реєстрацію прав або визнання
недійсним чи скасування на підставі
рішення суду правовстановлювального
документа, на підставі якого
проводилася державна реєстрація права
власності на об'єкт, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, чи
іншого речового права на нерухоме
майно, змінені записи про право
власності на об'єкт, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, та
суб'єкта цього права; про інші речові
права на нерухоме майно та суб'єкта цих
прав підлягають поновленню на підставі
заяви заінтересованої особи, до якої
додається відповідне рішення суду.

Поновлення проводиться шляхом
внесення до відповідного розділу
Реєстру прав запису про право
власності на об'єкт, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, та
суб'єкта цього права відповідно до
вимог підпункту 3.2.2 пункту 3.2 цього
розділу та у разі наявності запису про
інші речові права на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав відповідно до вимог
підпункту 3.2.3 пункту 3.2 цього розділу.

При проведенні поновлення змінених
записів використовуються дані
реєстраційної справи.

Абзацами 1-2 Порядку №7/5 передбачено, що
внесення до Реєстру прав запису про
перехід права власності на об'єкт,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації, та суб'єкта цього права
проводиться шляхом зміни запису про
право власності на об'єкт, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
та суб'єкта цього права.

Пунктом 3.1 Тимчасового положення №7/5
було передбачено, що з моменту
прийняття заяви про державну
реєстрацію прав реєстратором БТІ
розпочинав її розгляд.

Реєстратор БТІ встановлював
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на об'єкти, права щодо яких
підлягають державній реєстрації,
зокрема, відповідність даних про
наявність (або відсутність) інформації
та/або відповідних документів, що
свідчать про накладення (зняття)
заборони (арешту) або інших обтяжень, що
перешкоджають проведенню державної
реєстрації прав, у тому числі
відсутність встановлених законом
заборон на відчуження нерухомого
майна;

Ураховуючи, що КП «БТІ» на підставі
заяви третьої особи вчинено саме
поновлення змінених записів про право
власності на спірний об'єкт
нерухомості у зв'язку зі скасуванням
правовстановлюючого документа, а не
вчинено державну реєстрацію прав, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про правомірність дій відповідача щодо
здійснення такого поновлення прав лише
на підставі даних реєстраційної справи
без дослідження питання про наявність
(або відсутність) інформації та/або
відповідних документів, що свідчать
про накладення (зняття) заборони
(арешту) або інших обтяжень, що
перешкоджають проведенню державної
реєстрації прав, що не було передбачено
чинним на той час законодавством
України.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права і
встановленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування ч зміни
оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ю Енд Ай Інтернешнл»
Корпорації «U & I International, Corp.» залишити
без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.