Справа № 1414/1665/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2013-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2013 р.Справа № 1414/1665/2012

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Циганок Валентина Григорівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлія О.О.

судді Зуєвої Л.Є.

судді Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м.Миколаєва на
постанову Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 07 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Корабельному районі
м.Миколаєва про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корабельного районного
суду м.Миколаєва від 07 травня 2012 року
позов задоволено частково. Визнано
незаконною діяльність відповідача
щодо нарахування та виплати на користь
позивача підвищення до пенсії як
дитині війни. Зобов'язано УПФУ в
Корабельному районі м.Миколаєва
провести нарахування та виплату
позивачу надбавку до пенсії,
передбачену ст.6 ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період
часу з 09.07.07 р. по 31.12.07 р. з урахуванням
фактично сплачених сум у цей період.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги УПФУ в Корабельному
районі м.Миколаєва, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивачка є пенсіонеркою та має статус:
"дитина війни", що підтверджується
наявним у неї посвідченням.

Протягом 2006 - 2007 років позивач не
отримувала щомісячну державну
соціальну допомогу у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальних захист дітей війни".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що невиплата позивачу у
період з 09 липня по 31 грудня 2007 року
щомісячної державної соціальної
допомоги відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальних захист дітей
війни" є протиправною.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції є правильними і
такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2,
7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", Рішенню Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Корабельному районі м.Миколаєва
вказується, що, дійсно, Законом України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року, зупинення дії ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" визнано таким, що не
відповідає Конституції України.

Однак, судом першої інстанції не
враховано положення ст. 7 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", згідно якому - фінансове
забезпечення соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України. Проте, Законом України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
такі видатки не передбачено.

Крім того механізм реалізації положень
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" через встановлення
порядку виплати та розміру
фінансування підвищення до пенсії
затверджено Кабінетом Міністрів
України лише з 22 травня 2008 року шляхом
прийняття постанови "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян". Також, відповідач вказує, що
розмір мінімальної пенсії за віком,
встановлений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", не застосовується для
перерахунку або підвищення пенсії.

Судова колегія не приймає ці доводи
відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції
України - громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
мають статус дитини війни, на їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної підтримки
визначені та закріплені в Законі
України "Про соціальний захист дітей
війни".

На підставі ст. 6 названого Закону дітям
війни пенсії або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України, а також ч.2
ст. 3 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", відповідно до якої
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 зупинення
дії ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" на 2007 рік,
передбачене п.12 ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Таким чином, у період з 09 липня по 31
грудня 2007 року позивачка має право на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", що було вірно встановлено
судом першої інстанції.

Крім того, за чинним законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається виключно за правилами,
встановленими ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Отже, положення ч.3 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", згідно якого -
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не може бути підставою для
відмови в реалізації позивачкою
конституційної гарантії та права на
отримання щомісячного підвищення
пенсії виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, як це встановлено ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Також, є безпідставними посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначеного
підвищення пенсії у вказаному розмірі,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та Законом України
"Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УПФУ в Корабельному
районі м.Миколаєва залишити без
задоволення.

Постанову Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 07 травня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Суддя, доповідач:

Судді: