Справа № 2а-1947/12/1470
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/800/34036/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Фізичної особі - підприємця
ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1) до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі міста Миколаєва
(далі по тексту - УПФУ в Заводському
районі міста Миколаєва) про визнання
нечинним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій
танарахування пені, провадження по
якій відкрито

за касаційною скаргою Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ФОП ОСОБА_1звернулася
до суду з адміністративним позовом до
УПФУ в Заводському районі міста
Миколаєва про визнання нечинним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування
пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що з 17 січня 2012 року по 30
січня 2012 року відповідач здійснив
позапланову перевірку позивача щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України, за період з 01 березня 2005
року до 01 січня 2012 року, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з 2005
до 01 січня 2012 року.

За результатами перевірки відповідач 30
січня 2012 року склав акт № 17, з якого
вбачається що позивач порушив частину 1
статті 19, пункт 6 частини 2 статті 17,
частину 6 статті 20, частину 6 статті 21
Закону України від 09 липня 2003 №
1058-IV«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

12 березня 2012 року відповідач прийняв
рішення про застосування фінансових
санкцій:

- за донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків, сума - 1759,88
грн., Рішення № 4604/06, підстава - пункт 4
частини 9 статті 106 Закону 1058, пункт 7
Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону 2464;

- за приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, сума -10305,02 грн.,
Рішення № 4606/06, підстава - пункт 3
частини 9 статті 106 Закону 1058;

- за несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, сума -2513,01 грн., Рішення № 4607/06,
підстава - пункт 7 частини 9 статті 106
Закону 1058, пункт 7 Розділу VІІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону 2464;

- за подання недостовірних відомостей,
що використовуються в системі
персоніфікованого обліку, сума -1700 грн.,
Рішення № 4608/06, підстава - пункт 5
частини 9 статті 105 Закону 1058, пункт 7
Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону 2464.

Позивач вважає, що відповідач
протиправно застосував до неї
фінансові санкції на підставі частини 9
статті 106 Закону України від 09 липня 2003
№ 1058-IV«Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Вказана норма втратила чинність з 1
січня 2011 року, тобто не діяла на дату
прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень, в зв'язку з чим у відповідача не
було правових підстав для застосування
до позивача фінансових санкцій.

Просила скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України у Заводському
районі міста Миколаєва від 12 березня 2012
року № 4604/06, № 4606/06, № 4607/06, № 4608/06 про
застосування фінансових санкцій.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 5 червня 2012
року, адміністративний позов ФОП
ОСОБА_1задоволено.

Визнано протиправними і скасовано
рішення від 12 березня 2012 року № 4604/06, №
4606/06, № 4607/06, № 4608/06 про застосування
фінансових санкцій.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року, постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 5
червня 2012 року скасовано, прийнято нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його рішення та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Управління Пенсійного фонду України у
Заводському районі міста Миколаєва у
своїх запереченнях зауважує на
необґрунтованість касаційної скарги,
просить залишити її без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції -
без змін.

Касаційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, та постановляючи нове про
відмову у задоволенні позовних вимог,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що оскільки порушення з боку
позивача мали місце до 1 січня 2011 року,
то відповідач відповідно до пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VI мав право і після 1 січня
2011 року застосовувати фінансові
санкції на підставі пункту 4 частини
дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
таку позицію суду правильною та
законною, виходячи при цьому з
наступного.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-ІV в редакції, яка діяла до 1
січня 2011 року, було передбачено
застосування виконавчими органами
Пенсійного фонду України до
страховиків за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом № 2464-VІ наведена вище норма
матеріального права із Закону № 1058-ІV
була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що після набрання чинності
Законом № 2464-VI за органами ПФУ
збережено повноваження щодо
застосування фінансових санкцій за
несплату заборгованості по страхових
внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 1 жовтня 2013 року №
21-323а13 та від 3 грудня 2013 року № 21-436а13.

Колегією суддів встановлено, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
Заводському районі міста Миколаєва
винесено рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків, сума -1759,88
грн., Рішення № 4604/06, підстава - пункт 4
частини 9 статті 106 Закону 1058, пункт 7
Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону 2464;

- за приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу) в лютому, травні 2007
роках, березні-липні, жовтні, грудні
місяці 2010 року, на які нараховуються
страхові внески, сума -10305,02 грн.,
Рішення № 4606/06, підстава - пункт 3
частини 9 статті 106 Закону 1058;

- за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків за період з 1
серпня 2007 року по 1 січня 2011 року, сума
-2513,01 грн., Рішення № 4607/06, підстава -
пункт 7 частини 9 статті 106 Закону 1058,
пункт 7 Розділу VІІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону 2464;

- за подання недостовірних відомостей,
що використовуються в системі
персоніфікованого обліку, сума -1700 грн.,
Рішення № 4608/06, підстава - пункт 5
частини 9 статті 105 Закону 1058, пункт 7
Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону 2464.

Таким чином, оскаржувані рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, в
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду, за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески, за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, за подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку
прийняті відповідно до вимог
законодавства, на підставі достовірних
даних картки особового рахунку
позивача.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки оскаржувану постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 223, 224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року в цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко