Справа № 727/7329/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 727/7329/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк М.І.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях на постанову
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 30 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівцях про визнання
протиправною відмову у виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання та зобов'язання вчинити дії ,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м.Чернівці з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях про визнання протиправною
відмову у виплаті щомісячного
довічного грошового утримання та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 30 вересня 2013 року
позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції -без змін з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_2 був звільнений з посади судді
Постановою Верховної Ради України «Про
звільнення суддів» № 2296-ІV від 23 грудня
2004 року та має статус судді у відставці,
що підтверджується Посвідченням №00455.
Наказом Апеляційного суду
Чернівецької області № 3к від 20 січня
2005 року ОСОБА_2 призначено довічне
щомісячне грошове утримання, виходячи
з розрахунку 21 рік 1 місяць 15 днів - 82%
заробітної плати працюючого судді,
згідно розрахунків, погоджених
державною судовою адміністрацією
України №13-2936/04 від 08 червня 2004 року.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
з клопотанням про нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст. ст. 129,138
Закону України « Про судоустрій та
статус суддів» № 2453-6 від 07 липня 2010
року, що вступили в силу з 01 січня 2012
року, і згідно з якими встановлено
почергове збільшення суддівської
винагороди працюючим суддям та
визначено порядок виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Відповідач своїм листом №139/І-11 від 01
липня 2013 року відмовив у здійсненні
перерахунку, мотивуючи свою відмову
тим, що такий перерахунок передбачено
лише для суддів Конституційного Суду
України.

Вважаючи таку відмову протиправною
позивач звернувся до суду. Суд першої
інстанції задовольнив позов в межах
шестимісячного строку звернення, поза
межами шестимісячного строку залишив
без розгляду.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції керувався ч.3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та мотивував своє
рішення відсутністю в законодавстві
застережень, що передбачений порядок
не застосовується до суддів, які вийшли
у відставну до введення в дію ст.ст. 129,138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів». Крім того твердження
відповідача, щодо застосування порядку
перерахунку довічного грошового
утримання виключно до суддів
Конституційного Суду України визнано
судом помилковими, так як ч.4 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» лише конкретизує
загальний порядок передбачений
частиною 3 цієї ж статті.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Частиною 1 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" (в редакції від 15 грудня
1992 року, що діяв на момент призначення
позивачу щомісячного довічного
грошового виходу у відставку), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше, ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року
встановлено, що право на отримання
щомісячного грошового утримання,
передбаченого ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" поширюється на також на
суддів, які до введення в дію цього
Закону вийшли на пенсію з посади судді
за віком, по інвалідності, за вислугою
років.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення №
18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Наявність ч.4 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", якою
визначається порядок перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддів Конституційного Суду
України, жодним чином не змінює зміст
ч.3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів" та не виключає право
суддів загальних судів на перерахунок
довічного грошового утримання у
зв'язку зі зміною грошового утримання
працюючого судді.

Суд звертає увагу на те, що рішенням
Конституційного суду України у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо зміну умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними): частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07
липня 2010 року у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" № 3668-VI від 08 липня 2011 року;
статтю 2 Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" № 3668-VI
від 8 липня 2011 року в частині поширення
її дії на Закон України "Про судоустрій
і статус суддів" № 2453-VІ від 7 липня 2010
року, абзац другий пункту 2 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" № 3668-VI
від 8 липня 2011 року, зі змісту якого
встановлено, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058-IV
від 9 липня 2003 року та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Таким чином величина відсотку при
розрахунку грошового утримання
позивача не зменшувалась та становить
82% відповідно до відпрацьованого стажу
на посадах суддів.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" №3668-VІ
від 08 липня 2011 року введено обмеження
щомісячного довічного утримання,
згідно якого грошове утримання
позивача призначено до 01 жовтня 2011
року, тому розмір грошового утримання
не обмежувався максимальним розміром.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 розділу II
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" цей
Закон набрав чинності з 01 жовтня 2011
року, а обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром встановленим
цим законом не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"№ 3668-VI
від 08 липня 2011 року, що набрав чинності
з 01 жовтня 2011 року, внесені зміни до
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", зокрема, ч.ч. 3 та 5 ст. 138
викладені в нових редакціях: частина 3, -
"щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді"; частина 5, -
"виплата щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного
відповідно до цієї статті, на період
роботи на посадах, які дають право на
його призначення або право на
призначення пенсії в порядку та на
умовах, передбачених законами України
"Про прокуратуру", "Про наукову і
науково-технічну діяльність", "Про
статус народного депутата України",
"Про державну службу", припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України".

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання
працюючого судді та максимальний
розмір щомісячного довічного
грошового утримання не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 138 та положення
першого, другого, третього речень ч. 5
ст. 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України N
3-рп/2013від 03 червня 2013 року.

Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції
України визначено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України Рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, з нарахування та виплата
щомісячного довічного грошового
утримання судді повинно здійснюватися
за нормами, передбаченими ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону, що була
чинною до 01 жовтня 2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що Шевченківський районний суд
м. Чернівці дійшов обґрунтованого
висновку про неправомірність дій
відповідача щодо відмови у перерахунку
пенсії позивача, виходячи з 82% розміру
грошової винагороди працюючого судді
та правомірно зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок довічного
грошового утримання відповідно до
ст.129, ч.3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги відповідача
не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях,
- залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 30 вересня 2013 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Сушко О.О.