Справа № 802/4912/13-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2014 р.
Справа № 802/4912/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Попової Н.С.,

представника позивача:
Федорченко Р.О.,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про: стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 року Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницька
ОДПІ) звернулася до суду з позовом, у
якому просить стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2) податковий борг з єдиного
податку в сумі 1213,42 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач є платником єдиного податку
та станом на 29.10.2013 року має
заборгованість перед місцевим
бюджетом з його сплати в сумі 1213,42 грн.
Позивачем вживалися заходи з метою
добровільного погашення спірного
податкового боргу, однак вони не мали
позитивного характеру. Тому для
забезпечення виконання відповідачем
обов'язку зі сплати існуючої
заборгованості податковий орган
вимушений звернутися до суду з позовом
про її примусове стягнення.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, надала
пояснення згідно з наведеними у
позовній заяві обґрунтуваннями та
конкретизувала, що заборгованість ФОП
ОСОБА_2 виникла внаслідок несплати суми
єдиного податку за І квартал 2013 року,
самостійно визначеного нею у
податковій декларації за № НОМЕР_1 від
07.05.2013 року. Раніше сплачені
відповідачкою кошти в сумі 1601,56 грн.
були спрямовані на погашення наявної у
платника заборгованості, а тому не
могли бути враховані як сплата
поточних платежів. Просить суд
адміністративний позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги заперечила,
посилаючись на те, що задекларований
нею єдиний податок за І квартал 2013 року
в сумі 1601,58 грн. був сплачений ще 09.04.2013
року. Відтак, вважає незрозумілим
виникнення податкового боргу, про
стягнення якого Вінницькою ОДПІ
заявлено позовні вимоги. Також
пояснила, що їй було відомо про
існування заборгованості, яка виникла
у зв'язку із застосуванням до неї
штрафних санкцій, проте звертає увагу
на те, що сплачені нею кошти мали бути
зараховані згідно з призначенням. У
випадку задоволення адміністративного
позову, просить розстрочити суму боргу
на певний строк часу враховуючи її
тяжке матеріальне становище.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін та оцінивши інші докази, які є у
справі, суд доходить висновку, що
заявлений адміністративний позов
належить задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 зареєстрована фізичною
особою-підприємцем 14.09.2011 року
(ідентифікаційний код НОМЕР_1), на даний
час перебуває на податковому обліку у
Вінницькій ОДПІ та є платником єдиного
податку, що підтверджується її заявою
про застосування спрощеної системи
оподаткування та корінцем свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
від 26.07.2012 року (а.с. 15-16).

При цьому судом встановлено, що станом
на 29.10.2013 року за відповідачкою
рахується непогашений податковий борг
з єдиного податку в сумі 1213,42 грн. (а.с. 5).

Надаючи оцінку правомірності
звернення податкового органу з
вимогами про стягнення спірної
заборгованості, суд керується
наступними мотивами.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал.

В силу вимог п. 295.3 ст. 295 ПК України
платники єдиного податку
третьої-шостої груп сплачують єдиний
податок протягом 10 календарних днів
після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал.

Пунктом 300.1 ст. 300 ПК України
передбачено, що платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до Податкового кодексу
України за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України).

Згідно з пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Судом встановлено, що згідно з
відомостями з облікової картки
платника податків (а.с. 6-9), станом на
31.12.2012 року за відповідачкою рахувався
податковий борг з єдиного податку.
Розмір суми заборгованості ФОП ОСОБА_2
зі сплати цього податку змінювався,
однак повністю податковий борг не
погашався.

09.04.2013 року відповідачем здійснено
сплату в сумі 1601,56 грн. При цьому
частина коштів була направлена на
погашення попереднього боргу, а 388,14
грн. обліковано як переплата (а.с. 8).

07.05.2013 року ФОП ОСОБА_2 подано
декларацію платника єдиного податку за
№ НОМЕР_1, у якій відповідачкою
самостійно визначено суму єдиного
податку, що підлягає сплаті за І
квартал 2013 року за ставкою 5 %, а саме
податок в розмірі 1601,58 грн.

Таким чином, з урахуванням існуючої
переплати, непогашена заборгованість з
єдиного податку за I квартал 2013 року
становить 1213,42 грн.

Відповідачка заперечує правомірність
дій податкового органу щодо
спрямування коштів в сумі 1601,58 грн.,
сплачених нею 09.04.2013 року, в рахунок
погашення попереднього боргу, оскільки
вважає, що вони мали бути спрямовані за
призначенням.

Разом із тим, відповідно до абз. 1 п. 87.9
ст. 87 ПК України в разі наявності у
платника податків податкового боргу
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом.

При цьому згідно з абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК
України спрямування коштів платником
податків на погашення грошового
зобов'язання перед погашенням
податкового боргу забороняється, крім
випадків спрямування цих коштів на
виплату заробітної плати та єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З огляду на викладене суд вважає
правомірним зарахування сплачених
відповідачкою коштів в рахунок
погашення податкового боргу зі сплати
єдиного податку згідно з черговістю
його виникнення.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України
передбачено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
17-18), позивач направляв на адресу ФОП
ОСОБА_2 податкову вимогу № 2432-17 від
20.05.2013 року на суму 1213,42 грн., однак
станом на час постановлення судом
рішення податковий борг залишається
непогашеним.

За таких обставин суд дійшов висновку
про наявність у податкового органу
права на стягнення податкового боргу
за цим позовом.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача є обґрунтованими та
підтверджуються матеріалами справи, а
відтак підлягають задоволенню у
повному обсязі шляхом стягнення з ФОП
ОСОБА_2 до місцевого бюджету
податкового боргу з єдиного податку в
сумі 1213,42 грн.

Питання щодо розстрочення спірної
заборгованості, порушене відповідачем,
в силу вимог ст. 263 КАС України може бути
вирішене виключно на стадії виконання
судового рішення в адміністративній
справі та не може бути предметом
розгляду при вирішенні даного
публічно-правового спору по суті.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
позивача-суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
до місцевого бюджету податковий борг з
єдиного податку в сумі 1213 (одна тисяча
двісті тринадцять) грн. 42 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі
виготовлена: 24.01.2014 року.

Суддя
Сало Павло Ігорович