Справа № 872/2669/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2013-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2013 р.справа № 2а-6032/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів :

головуючий суддя: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А.
Дурасової Ю.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 14
вересня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача
щодо нарахування підвищення до пенсії
у меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити різницю за 2007-2009 роки та за
2010 рік.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 вересня 2010 року позовні
вимоги задоволені. Визнано
протиправними дії відповідача щодо
нездійснення перерахунку та виплати
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 29.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009
року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по
30.06.2010 року в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просили скасувати
рішення суду першої інстанції та
винести рішення яким позивачу в позові
відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

18 лютого 2010 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 1691-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
юрисдикції справ, пов'язаних із
соціальними виплатами", який набрав
чинності 10 березня 2010 року. Цим Законом
встановлено, що справи щодо спорів з
приводу призначення, обчислення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
інших соціальних виплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг,
речового майна, пайків або грошової
компенсації замість них суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18 КАС України
виключено.

Рішенням Конституційного суду
України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами" (справа № 1-40/2010)
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), пункт 2 частини
першої статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України в
редакції Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами"
від 18 лютого 2010 року № 1691-VI.

Отже, з 09.09.2010 року апеляційні суди
загальної юрисдикції не вправі
розглядати справи даної категорії.
Тобто, поновлено юрисдикцію розгляду
таких справ в порядку
адміністративного судочинства.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має статус дитини війни що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією довідки.

Згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» була призупинена
п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп від 09 липня 2007 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» щодо призупинення
дії положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» визнані
неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України «Про
Конституційний суд України» рішення
Конституційного Суду України
підлягають безумовному виконанню
всіма державними органами, органами
місцевого і регіонального
самоврядування, установами,
організаціями, підприємствами, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та громадянами.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» про
зупинення дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» на 2007
рік втратила чинність з 09.07.2007 року,
відповідач повинен був здійснити
перерахунок та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії позивачу
відповідно до чинного законодавства,
починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року включно.

Відповідач жодних дій, пов'язаних з
перерахунком та виплати позивачу
підвищення до пенсії відповідно до
положень ст. 6 Закону «Про соціальний
захист дітей війни» з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року не здійснювало.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання відповідача
здійснити відповідний перерахунок
підвищення до пенсії позивачу у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у позивача права на
перерахунок підвищення до їх пенсії як
«дитині війни» з 22 травня 2008 року
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008
року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
яким було внесено зміни до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та встановлено з 01 січня 2008 року
інший порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

Отже, відповідач повинен був провести
відповідний перерахунок підвищення до
пенсії позивачу згідно вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», починаючи з 22 травня 2008
року, та сплатити на його користь
заборгованість з цих виплат.

Проте, відповідач будь-яких дій з цього
приводу не здійснював.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплатити
позивачу недоотримані суми щомісячної
надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року.

На час розгляду справи Законом України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік» та Законом України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не
призупинено дію ст..6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відтак відповідач був зобов'язаний
виплачувати позивачу підвищення до
пенсії у розмірах, які визначено ст..6
названого Закону.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
зобов'язання відповідача нараховувати
та виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01
січня 2010 року по 17 травня 2010 року.

Вирішуючи питання щодо строків
проведення такого перерахунку, колегія
суддів зазначає, що звернення особи до
09 вересня 2010 року до місцевого
загального суду з позовною заявою в
межах строку, визначеного ЦПК України,
яка не була розглянута у зв'язку з
ухваленням Конституційним судом
України рішення від 09 вересня 2009 року у
справі за конституційним поданням
Верховного суду України щодо
відповідності Конституції України
положень Закону України « Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами»,
є поважною причиною пропуску строку
звернення до адміністративного суду
(лист Вищого адміністративного суду
України № 1425/11/13-10 від 13.10.2010 року).

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зауважити те, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
визначено розмір виплат підвищення до
пенсії, оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення до пенсії, слід керуватися
Законом (Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи та ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

у х в а л и В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області -залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 вересня 2010 року у справі
№ 2а-6032/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, ухвала оскарженню не
підлягає .

Головуючий суддя:
Н.І. Малиш

судді:
А.А. Щербак

Ю.В. Дурасова