Справа № 802/4739/13-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 р. м. Вінниця
Справа № 802/4739/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Панченка Тараса Дмитровича

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Машталяра Анатолія Григоровича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Центрального Територіального
управління внутрішнього аудиту та
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту і фінансового контролю
Міністерства оборони України

про: визнання протиправним та
скасування дисциплінарного стягнення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1 ) до Територіального
Центрального управління внутрішнього
аудиту та контролю Департаменту
внутрішнього аудиту і фінансового
контролю Міністерства оборони України
(далі - ТЦ УВА та К, управління,
відповідач) в особі його начальника
Машталяра Анатолія Григоровича про
визнання протиправним та скасування
дисциплінарного стягнення - догани,
накладеної 18.11.2013 року.

На обґрунтування позову зазначено, що
05.11.2013 р. на виконання наказу №204 від
04.11.2013 року ОСОБА_1 вибув на контрольний
захід до військового представництва
№2461 м.Київ.

06.11.2013 о 13 год.50 хв. позивачу стало
відомо, що в Головному управлінні
Військової служби правопорядку м.Київ
є вакантна посада, яку він мав бажання
зайняти. Однак для її отримання
необхідно клопотання від директора ДВА
та ФК м.Київ. Позивач, не гаячи часу,
зателефонував заступнику директора
ДВА та ФК ОСОБА_3 ( директор був
відсутній) та отримав у нього дозвіл на
зустріч. Час зустрічі був можливий до 14
год. 30 хв. цього ж дня.

Вважаючи, що ця зустріч відбудеться під
час обідньої перерви, та відповідно, в
його особистий час, ОСОБА_1 відбув до
ДВА та ФК для отримання клопотання,
після чого повернувся на об'єкт
контролю.

18.11.2013 р. контрольний захід перервано та
позивач повернувся до ТЦ УВА та К м.
Вінниці, де під час зібрання
військовослужбовців начальником ТЦ
УВА та К Машталяром А.Г. оголошено
ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення -
догана, за самовільне вибуття з
контрольного заходу.

На думку позивача, застосоване
дисциплінарне стягнення є
неправомірним і підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Відбуття на зустріч з приводу
отримання клопотання не можна вважати
самовільним залишенням об'єкта
контролю, адже відвідування ДВА та ФК
відбулось під час обідньої перерви,
тобто в особистий час позивача, та з
дозволу заступника директора ДВА та ФК
ОСОБА_3

Окрім того, при накладенні
дисциплінарного стягнення, ні в
службовій картці ні в усній бесіді
позивачу не повідомлено, яку саме норму
статуту порушено. Також, не проводилось
сужбове розслідування та бесіда з
приводу характеру, обставин вчинення
правопорушення та його наслідків.

Більш того, зі слів позивача, Машталяру
А.Г. про обставини, що стали підставою
накладення стягнення стало відомо
06.11.2013 р. під час телефонної розмови з
ОСОБА_3, отже дисциплінарне стягнення
накладене пізніше ніж через 10 діб з дня,
коли командирові стало відомо про
правопорушення, що не відповідає
вимогам пункту 87 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України.

З таких обставин, позивач вважає, що
наявні підстави для скасування догани,
в зв'язку з чим і звернуся з позовом до
суду.

Протокольною ухвалою від 26.12.2013 р.
замінено неналежного відповідача
Територіальне Центральне управління
внутрішнього аудиту та контролю
Департаменту внутрішнього аудиту і
фінансового контролю Міністерства
оборони України в особі його
начальника Машталяра Анатолія
Григоровича належним - Центральним
Територіальним управлінням
внутрішнього аудиту та контролю
Департаменту внутрішнього аудиту і
фінансового контролю Міністерства
оборони України.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві. Наголошував на
використанні для вирішення особистих
питань саме обідньої перерви, що, за
його словами, тривала з 14:00 до 15:00 год.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.
Зауважив, що позивач, порушуючи норми
Статуту внутрішньої служби Збройних
сил України, 06.11.2013 р. проводив
службовий час на власний розсуд, не
повідомивши і не отримавши на це
дозволу безпосереднього керівника, а
саме начальника ТЦ УВА та К, що і стало
підставою для оголошення догани, за
самовільне вибуття з контрольного
заходу.

Окрім того, зазначив, що при накладенні
дисциплінарного стягнення було
враховано попередню поведінку ОСОБА_1
та систематичне недотримання ним
військової дисципліни.

Щодо проведення службового
розслідування та бесіди, то такої
необхідності не було, адже це є правом а
не обо'язком командира. Оголошення ж
догани позивачу супроводжувалось
чіткими роз'ясненнями суті вчиненого
ним порушення.

Представник відповідача наголосив
також на тому, що про порушення вчинене
ОСОБА_1 він дізнався лише 15.11.2013 року з
телефонної розмови з ОСОБА_3, а отже,
застосувавши стягнення 18.11.2013 р., не
порушив процесуальних строків. Окрім
того додав, що навіть, якщо припустити,
що йому про порушення стало відомо
6.11.2013р., то в такому випадку, не можна
було б застосовувати дисциплінарне
стягнення протягом 10 днів, в зв"язку з
відсутністю в цей час в управлінні
ОСОБА_1

Вважаючи вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими
представник відповідача просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, вислухавши
думку осіб, що беруть участь у справі,
суд встановив наступне.

На час виникнення обставин, що стали
підставою звернення ОСОБА_1 до суду з
цим позовом, він проходив дійсну
віськову службу в Центральному
Територіальному управлінні
внутрішнього аудиту та контролю
Департаменту внутрішнього аудиту і
фінансового контролю Міністерства
оборони України у званні підполковника
на посаді старшого інспектора віддділу
аудиту.

05.11.2013 р. на виконання наказу №204 від
04.11.2013 року ОСОБА_1 вибув на контрольний
захід до військового представництва
№2461 м.Київ для проведення аудиту.

Як вказує позивач, під час перебування
у відрядженні на контрольному заході, а
саме 06.11.2013 року о 13 год.50 хв. йому стало
відомо, що в Головному управлінні
Військової служби правопорядку м.Київ
є вакантна посада, для переводу на яку
необхідно клопотання директора ДВА та
ФК м.Київ. Позивач зазначив, що в ході
телефонної розмови із заступником
директора ДВА та ФК ОСОБА_3, отримав у
нього дозвіл на зустріч, яка могла
відбутися до 14 год. 30 хв. цього ж дня.

Бажаючи встигнути до обумовленого часу
ОСОБА_1 відбув на зустріч, після якої
повернувся на об'єкт контролю.

18.11.2013 р. контрольний захід перервано та
позивач прибув до ТЦ УВА та К м. Вінниці
для участі в організаційних заходах, що
мали відбутися на виконання Директиви
Міністерства Оборони України та
Генерального штабу Збройних Сил
України № Д-322/1/03 від 02.09.2013 р. В цей же
день з ОСОБА_1 проведено бесіду
стосовно подальшого проходження
служби, що підтверджується аркушем
бесіди від 18.11.2013 р.

Після бесіди, під час зібрання
військовослужбовців, начальником ТЦ
УВА та К м. Вінниці Машталяром А.Г. йому
оголошено дисциплінарне стягнення -
догану, за самовільне вибуття 06.11.2013 р. з
контрольного заходу, про що 18.11.2013 р.
внесено запис до службової картки
позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач звернувся з цим позовом до
суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни,
обов'язки військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг визначає
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України, затверджений Законом України
№ 551-XIV від 24.03.1999 року (далі -
Дисциплінарний статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил
України незалежно від своїх військових
звань, службового становища та заслуг
повинні неухильно керуватися вимогами
Дисциплінарного статуту, дія якого
поширюється на Державну прикордонну
службу України, Службу безпеки України,
внутрішні війська Міністерства
внутрішніх справ України та інші
військові формування, створені
відповідно до законів України,
Державну спеціальну службу транспорту
(частини 1, 2 та 4 преамбули
Дисциплінарного статуту).

Пунктом 1 Дисциплінарного статуту
визначено, що військова дисципліна - це
бездоганне і неухильне додержання
всіма військовослужбовцями порядку і
правил, встановлених військовими
статутами та іншим законодавством
України.

Військова дисципліна грунтується на
усвідомленні військовослужбовцями
свого військового обов'язку,
відповідальності за захист Вітчизни,
незалежності та
територіальної цілісності України, на
їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до пункту 5 Дисциплінарного
статуту, за стан дисципліни у
військовому з'єднанні, частині
(підрозділі), закладі та установі
відповідає командир. Інтереси захисту
Вітчизни зобов'язують командира
постійно підтримувати військову
дисципліну, вимагати її додержання від
підлеглих, не залишати поза увагою
жодного дисциплінарного
правопорушення.

Відповідно до пункту 45 Дисциплінарного
статуту у разі невиконання
(неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 68 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України, на
молодших та старших офіцерів можуть
бути накладені такі дисциплінарні
стягнення: зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну службову відповідність;
пониження в посаді; пониження
військового звання на один ступінь;
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю;
позбавлення військового звання.

Відповідно до пункту 83 Дисциплінарного
статуту на військовослужбовця, який
порушує військову дисципліну або
громадський порядок, можуть бути
накладені лише ті дисциплінарні
стягнення, які визначені цим Статутом і
відповідають військовому званню
військовослужбовця та дисциплінарній
владі командира, що вирішив накласти
на винну особу дисциплінарне
стягнення.

Окрім того, згідно пункту 10 Положення
про Територіальне Центральне
управління внутрішнього аудиту та
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту і фінансового контролю
Міністерства оборони України
начальник Управління зобов"язаний
притягувати підлеглих до
відповідальності за порушення ними
правил трудового розпорядку,
невиконання, несвоєчасного або
неякісного виконання покладених на них
завдань, інших порушень дисципліни.

З аналізу наведених норм можна дійти
висновку, що на кожного
військовослужбовця покладено
обов'язок бездоганно і неухильно
дотримуватись військової дисципліни.
За її порушення (недотримання),
командир військовослужбовця
зобов'язаний нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення, при
цьому, суворо дотримуючись порядку і
правил, встановлених військовими
статутами та іншим законодавством
України.

Відтак, Машталяр А.Г., дізнавшись про
вчинення його підлеглим, а саме ОСОБА_1,
проступку, був уповноважений та
зобов'язаний, з метою підтримання
військової дисципліни, притягнути його
до дисциплінарної відповідальності.

Так, визначаючись щодо наявності
підстав для застосування
дисциплінарного стягнення суд
враховує наступне.

Розпорядок дня 2461-го військового
представництва Міністерства оборони
України (затверджений 09 січня 2013 року
начальником 2461-го військового
представництва Міністерства оборони
України), де позивач перебував у
відрядження з метою проведення аудиту,
визначає, що обідня перерва з понеділка
по п'ятницю триває з 13:00 до 14:00 год., з
приміткою, що обідня перерва
начальника військового представництва
може змінюватись у залежності від
виробничої необхідності з 14:00 до 15:00
год.

Як повідомив позивач, при визначенні
для себе часу обідньої перерви,
керувався саме згаданою приміткою в
розпорядку дня, адже свої обов'язки на
контрольному заході виконував у
кабінеті начальника представництва. А
отже, направившись після 14 год. на
зустріч з ОСОБА_3, використовував свій
особистий час.

Суд із такими аргументами погодитись
не може, оскільки дана примітка
стосується виключно особи, що займає
посаду начальника представництва,
натомість позивач дану посаду не
займав, а отже і підпорядковувався
загальному для представництва
розпорядку дня.

Разом тим, слід зауважити, що
відповідно до вимог пункту 12 Статуту
внутрішньої служби Збройних сил
України, затвердженого Законом України
№548-XIV від 24.03.1999, (далі - Статут
внутрішньої служби) про все, що сталося
з військовослужбовцем і стосується
виконання ним службових обов'язків, та
про зроблені йому зауваження
військовослужбовець зобов'язаний
доповідати своєму безпосередньому
начальникові. В свою чергу, пунктом 14
Статуту внутрішньої служби визначено,
що із службових та особистих питань
військовослужбовець повинен
звертатися до свого безпосереднього
начальника, а якщо він не може їх
вирішити - до наступного прямого
начальника.

Враховуючи, що позивач, перебуваючи на
службі, мав намір відбути на зустріч з
ОСОБА_3 в саме робочий час, суд дійшов
висновку, що за дозволом вибути з
контрольного заходу для вирішення
особистих питань ОСОБА_1 необхідно було
звернутися до свого безпосереднього
керівника. Проте, даного дозволу
позивач не отримував, і навіть не
звертався за ним до Машталяра А.Г., який
являється його
командиром(безпосереднім керівником).

В такому випадку залишення ОСОБА_1
об'єкта контролю 06.11.2013 р. після 14 год.,
тобто в робочий час, начальником ТЦ УВА
та К обґрунтовано розцінено саме як
самовільне.

На пояснення даних обставин позивач
стверджує, що його візит до ДВА та ФК не
був самовільним залишенням об'єкта
контролю, адже відбувся з дозволу
заступника директора ДВА та ФК ОСОБА_3

Суд не може взяти даних доводів до
уваги, оскільки ОСОБА_3 не є
безпосереднім керівником ОСОБА_1, а
отже не наділений повноваженнями
надавати даний дозвіл.

Обов'язок суворо дотримуватися вимог
Статутів Збройних сил України та інших
нормативно-правових актів стосовно
етики поведінки офіцера зазначений і в
посадовій інструкції старшого
інспектора відділу аудиту
відповідності Територіального
Центрального управління внутрішнього
аудиту та контролю Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони
України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вибув з
контрольного заходу в робочий час, не
звернувшись та не отримавши
відповідного дозволу від свого
безпосереднього керівника, тобто
порушив військову дисципліну та
правила трудового розпорядку, суд
дійшов висновку, що у Машталяра А.Г. як
командира позивача, були наявні
підстави для накладення на нього
дисциплінарного стягнення.

Оцінюючи правомірність рішення
Машталяра А.Г. не поводити службове
розслідування та бесіду з приводу
характеру, обставин вчинення
правопорушення та його наслідків, що,
на думку позивача, є однією з підстав
для визнання протиправною та
скасування догани, суд у своїх
висновках виходить з наступного.

Зі змісту пункту 84 Дисциплінарного
статуту випливає, що прийняттю рішення
командиром про накладення на
підлеглого дисциплінарного стягнення
може передувати службове
розслідування. Воно проводиться з
метою уточнення причин і умов, що
сприяли вчиненню правопорушення, та
ступеня вини.

Згідно із пунктом 86 Дисциплінарного
статуту після розгляду письмової
доповіді про проведення службового
розслідування командир проводить
бесіду з військовослужбовцем, який
вчинив правопорушення. Якщо вину
військовослужбовця повністю доведено,
командир приймає рішення про
накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного
стягнення та обрання його виду
враховується: характер та обставини
вчинення правопорушення, його
наслідки, попередня поведінка
військовослужбовця, а також тривалість
військової служби та рівень знань про
порядок служби.

Отже, проведення службового
розслідування є правом а не обо'язком
командира, яким він може скористатись
для уточнення причин і умов, що сприяли
правопорушенню, підставою ж для бесіди
є розгляд письмової доповіді за
результатами проведення службового
розлідування. Оскільки розслідування
не проводилось то необхідність в
бесіді відпала, а тому доводи позивача
про неправомірність застосування
стягнення з цих підстав судом до уваги
не беруться.

З тим, що дисциплінарне стягнення є
протиправним, оскільки ні в службовій
картці ні в усній бесіді позивачу не
повідомлено, яку саме норму статуту
порушено, суд не погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 97 Дисциплінарного
статуту про накладені дисциплінарні
стягнення оголошується офіцерському
складу та військовослужбовцям
військової служби за контрактом -
особисто, у письмовому розпорядженні,
на нараді чи перед строєм
військовослужбовців, які мають
військові звання (обіймають посади) не
нижче за військове звання (посаду)
військовослужбовця, що вчинив
правопорушення. В свою чергу у пункті 98
цього ж статуту зазначено, що у цей же
час до відома військовослужбовця
доводять, в чому полягає порушення ним
військової дисципліни чи громадського
порядку.

Судом встановлено, що дисциплінарне
стягнення на ОСОБА_1 накладено шляхом
оголошення усної догани, про що 18.11.2013 р.
до службової картки позивача занесено
відповідний запис, який містить
причину притягнення до дисциплінарної
відповідальності, а саме самовільне
вибуття 06.11.2013р. з контрольного заходу.

Відтак, суд вважає, що при оголошенні
догани, начальником ТЦ УВА та К
Машталяром А.Г. дотримано необхідних
вимог Дисциплінарного статуту, щодо
повідомлення позивача про суть
вчиненого ним порушення.

Оцінюючи своєчасність застосування
дисциплінарного стягнення, суд
зауважує про наступне.

Згідно із пунктом 87 Дисциплінарного
статуту дисциплінарне стягнення має
бути накладене не пізніше ніж за 10 діб
від дня, коли командирові
(начальникові) стало відомо про
правопорушення.

Судом встановлено, що після вчинення
проступку 06.11.2013 р. ОСОБА_1 продовжував
перебувати в м. Києві у відрядженні,
яке, відповідно до наказу №204 від 04.11.2013
р., повинно було тривати до 22.11.2013 р.

Отже, у цей період Машталяр А.Г. як
начальний ТЦ УВА та К був позбавлений
можливості застосувати дисциплінарне
стягнення до позивача, адже при цьому
був уповноважений діяти виключно у
спосіб передбачений пунктом 97
Дисциплінарного статуту. Разом з тим,
враховуючи, що ОСОБА_1 18.11.2013 р. прибув до
м. Вінниці на організаційні заходи в ТЦ
УВА та К, така можливість з'явилась.
Цього ж дня, на нараді
військовослужбовців, Машталяр А.Г.,
скориставшись своїм правом, притягнув
позивача до дисциплінарної
відповідальності, за самовільне
залишення контрольного заходу.

Відтак, суд дійшов висновку, що при
застосуванні дисциплінарного
стягнення 18.11.2013 р. Машталяр А.Г. строків
не порушив.

При вирішенні цього спору суд також
керується частиною 3 статті 2 КАС
України, відовідно до якої у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За сукупністю наведених обставин, суд
дійшов висновку, що мотивація та
докази, на які посилається позивач у
позовній заяві не дають суду підстав
для постановлення висновків, які б
підтверджували доводи останнього, а
встановлені у справі обставини
підтверджують обґрунтованість позиції
відповідача покладеної в основу
оскаржуваної догани.

За наведених обставин позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Воробйова Інна Анатоліївна