Справа № 820/277/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 р.
№ 820/277/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.,

представники сторін - не прибули,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області до Відділу Державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстицій
Харківської області про скасування
постанови та визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
зазначеним позовом, в якому просить
суд : визнати незаконними та
протиправними дії державного
виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ
Харківської області Папян Д.А. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження виконавчого листа
Харківського окружного
адміністративного суду № 2а- 6504/12/2070 від
26.06.2012 про стягнення з фізичної особи -
приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3683грн. 77
коп.; скасувати постанову старшого
державного виконавця ВДВС
Чугуївського МРУЮ Папян Д.А. від 10.12.2013
ВП № 41111250 «Про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа)»; зобов'язати ВДВС
Чугуївського МРУЮ Харківської області
прийняти до примусового виконання
виконавчий лист Харківського
окружного адміністративного суду №
2а-6504/12/2070 від 26.06.2012 про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3683,77 грн.
та прийняти нову постанову про
відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що не погоджується з
оскаржуваною постановою, вважає її
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки у спірних
правовідносинах не існує визначених
законом підстав для прийняття органом
державної виконавчої служби рішення
про відмову у відкритті виконавчого
провадження з підстав переходу
стягнення єдиного внеску до
компетенції органів доходів і зборів
та його територіальних органів згідно
з чинним законодавством. Позивач
вважає, що державний виконавець не
наділений повноваженнями самостійно
визначати стягувача за виконавчим
листом, що можна здійснити лише у
судовому порядку. Посилаючись на
викладені обставини, позивач просив
суд ухвалити рішення про задоволення
позовних вимог.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надав клопотання про розгляд
даної справи без його участі та
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача, повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання
свого представника не направив, про
причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без участі сторін за наявними в
ній матеріалами в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. Таким чином,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.11 ст.35 КАС,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою
старшого державного виконавця ВДВС
Чугуївського МРУЮ Харківської області
Папян Д.А. від 10.12.2013 року ВП № 41111250 "Про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)"
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2а-6504/12/2070 від 26.06.2012р., виданим
Харківським окружним адміністративним
судом 22.11.2013 року, про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі
3683,77 грн. (а.с. 6).

Зазначена постанова отримана
управлінням Пенсійного фонду України
24.12.2013 року.

При винесенні спірної постанови
державний виконавець керувався
положенням пункту 8 частини 1 статті 26
Закону України "Про виконавче
провадження", а фактичною підставою
зазначив набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України в зв'язку з
проведенням реформи", відповідно до
якого, стягнення єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 01.10.2013 року
входить до компетенції органів доходів
і зборів та його територіальних
органів. На думку відповідача,
виконавчий документ пред'явлено до
виконання неналежним стягувачем.

Отже, фактичною підставою для
винесення оскаржуваної постанови
стали обставини переходу з 01.10.2013 року
до компетенції органів доходів і
зборів та його територіальних органів
стягнення єдиного внеску.

Суд вважає, що спірна постанова
підлягає скасуванню з огляду на
наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 2 Закону, примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Приписами статті 8 Закону встановлено,
що сторонами у виконавчому провадженні
є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

У разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17
Закону, відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.
Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Суд зазначає, що виконавчий лист №
2а-6504/12/2070 від 26.06.2012р., виданий
Харківським окружним адміністративним
судом 22.11.2013 року, про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі
3683,77 грн., складений належним чином та
відповідає вимогам Закону.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті
26 Закону, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Посилання державного виконавця у
спірній постанові на факт набрання
чинності Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України в зв'язку з проведенням
реформи", як на обставину, що виключає
здійснення виконавчого провадження,
суд вважає необґрунтованим, оскільки
така обставина може слугувати лише
підставою для звернення до суду із
заявою про заміну сторони виконавчого
провадження у передбаченому законом
порядку.

Крім того, ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" не передбачено
право державного виконавця вирішувати
сторін виконавчого провадження, тоді
як ст. 264 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено право
державного виконавця подавати до суду
подання про заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
фактично позбавив права позивача або
іншої заінтересованої особи
звернутися до суду з заявою про заміну
сторони виконавчого провадження.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що
у державного виконавця були відсутні
правові підстави для відмови в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та відмови в відкритті
виконавчого провадження, а тому суд
вважає обґрунтованими вимоги позивача
в частині скасування постанови від
10.12.2013 ВП № 41111250 про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Між іншим суд зазначає, що частиною 2 ст.
26 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що про
відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

Отже, рішення про відмову у відкритті
виконавчого провадження оформлюється
державним виконавцем у формі
постанови, що і було зроблено
відповідачем шляхом винесення
оскаржуваної постанови.

Здійснення будь-яких дій державним
виконавцем щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження положеннями
Закону України "Про виконавче
провадження" не передбачено.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання незаконними та протиправними
дій державного виконавця ВДВС
Чугуївського МРУЮ Харківської області
Папян Д.А. щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження виконавчого
листа Харківського окружного
адміністративного суду №2а-6504/12/2070 від
26.06.2012р., виданий Харківським окружним
адміністративним судом 22.11.2013 року, про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованість зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за 2011
рік в сумі 3683,77 грн., не підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача прийняти до
примусового виконання виконавчий лист
Харківського окружного
адміністративного суду № 2а-6504/12/2070 від
26.06.2012 про стягнення з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3683,77 грн. та прийняти нову постанову про
відкриття провадження суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Питання про відкриття виконавчого
провадження віднесено виключно до
компетенції державного виконавця та не
входить до компетенції суду, а тому
вказані позовні вимоги є такими, що не
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи висновок суду
про обґрунтованість позовних вимог про
скасування оскаржуваної постанови, з
метою повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог та
покласти на відповідача обов'язок
повторно розглянути питання про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом Харківського
окружного адміністративного суду №
2а-6504/12/2070 від 26.06.2012 про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3683,77 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 7-11, 158-163, 181, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області до Відділу державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про скасування
постанови, визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області Папян Д.А. від 10.12.2013 ВП № 41111250
"Про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)".

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області повторно
розглянути заяву про примусове
виконання виконавчого листа №
2а-6504/12/2070 від 26.06.2012 про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3683,77 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Заічко О.В.