Справа № 254/7221/13-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Богун О.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
справа №254/7221/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 22 жовтня
2013 року у справі № 254/7221/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька про визнання дій відповідача
протиправними, зобов'язання
відповідача до вчинення певних дій,-

В С Т А Н
О В И В:

Постановою суду першої інстанції від 22
жовтня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька про визнання дій відповідача
протиправними, зобов'язання
відповідача до вчинення певних дій -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій зазначив, що постанова
першої інстанції є необґрунтованою,
винесеною з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню та просив
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому відповідно до
ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Згідно частини 1 статті 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційної
скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 має статус особи,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалід третьої
групи, захворювання пов'язане з впливом
аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2013
року у справі № 2а-3500/11/0504 скасована
постанова Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29.12.2011 та частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2,
зобов'язано відповідача УПФУ в
Будьоннівському районі м. Донецька
провести їй перерахунок пенсії
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
не нижчому від 6 прожиткових мінімумів
для осіб, які втратили працездатність
та додаткову пенсію - у розмірі 50%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність 16.05.2011р. по
22.07.2011р.

19 червня 2011 року набрав чинності Закон
України від 14.06.2011 № 3491-VІ «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», яким
встановлено що норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання п. 7 Закону України від
14.06.2011 № 3491-VІ Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову від 06.07.2011 №
745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету, якою
визначені, у тому числі, розміри пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 4 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
також передбачено застосування норм і
положень статей 590, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та Пенсійного фонду
України.

01.01.2012 набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №
1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В позовній заяві позивачка зазначає, що
вона звернулася до відповідача про
перерахунок пенсії, пов'язаної з
впливом аварії на ЧАЕС, але їй було
відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачка зверталася до УПФУ в
Будьоннівському районі м. Донецька з
питання перерахунку пенсії згідно
ст.ст. 54, 50, 67, 71 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на що УПФУ у відповіді від
31 липня 2013 року повідомило, що пенсія
позивачу нараховується та
виплачується на підставі Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанови Кабінету
Міністрів України № 745 від 06 липня 2011
року, з 01 січня 2012 року - на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
№ 745 від 06 липня 2011 року, постанови
Кабінету Міністрів України № 1210 від 23
листопада 2011 року.

В апеляційній скарзі позивачка
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
оскільки відповідач, виконуючи
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012 у
справі № 2а-3500/11/0504, здійснив
перерахунок пенсії з 16.05.2011 по 22.07.2011,
але не виплатив. Проте невиплата
перерахованої пенсії відповідно до
постанови Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012 у
справі № 2а-3500/0504 не є предметом даного
позову.

У позовній заяві йдеться про
зобов'язання відповідача щодо
перерахунку та виплати пенсії з 23.07.2011
згідно ст. 54 п. 4, 50, 67, 71 Закону України №
796-ХП та перераховувати її у разі
збільшення розміру мінімальної пенсії
за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ
від 28 лютого 1991 року (в редакція, яка
діяла на момент виникнення спірних
відносин, далі Закон № 796) особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах:- інвалідам І групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам, а також
хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону № 796
визначено, що пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по І групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

В той же час, Законом України від 14
червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4 певним
змістом, яким серед іншого установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року № 3 491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№ 745 від 06 липня 2011 року, якою
встановлено зовсім інші розміри
основної державної та додаткової
пенсії, передбачені ст. ст. 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зазначена постанова набрала чинності 23
липня 2011 року.

Таким чином, виплата основної та
додаткової пенсії відповідно статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23 липня 2011 року
здійснюються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
відповідні роки.

Крім того, ч. 3 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2012 рік» встановлено, що у 2012
році положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», прийнятою
на 2012 рік, встановлено, також зовсім
інші розміри основної державної та
додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50
та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» також встановлено, що у 2013
році положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Крім того, пунктами 2 та 3 Рішення
Конституційного Суду України від 13
січня 2012 року № 3-рп/2012 вирішено
наступне: 2. В аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, З, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. 3. В
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Відповідно до ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що вимоги позивача
щодо зобов'язання УПФУ в
Будьоннівському районі м. Донецька
здійснювати нарахування та виплату
основної державної та додаткової
пенсії у розмірах, встановлених ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23.07.2011 року, не
ґрунтуються на вимогах законодавства,
оскільки з урахуванням вищенаведених
правових норм виплата цього виду
пенсійного забезпечення здійснюється
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України, з чим
погоджується колегія суддів.

Що стосується вимог позивачки щодо
перерахунку пенсії у разі збільшення
мінімальної пенсії за віком, слід
зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. Таким
чином, суд розглядає вимоги щодо
порушених прав, свобод та інтересів
особи, а не на майбутнє.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова по суті
прийнята правильно, а потому не
вбачається підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 195, п.3 ч.1 ст. 199, ч.4 ст. 202,
п.3 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 22 жовтня 2013 року у справі
№ 254/7221/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 22 жовтня 2013 року у
справі № 254/7221/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Колегія суддів:
Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю.Чумак