Справа № 1227/9492/2012
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юхимук Р.С.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року справа №1227/9492/2012

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М., Карпушової О.В.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
на постанову Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 18
листопада 2013 року у справі №1227/9491/2012 за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

7 грудня 2012 року позивач - ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Сєвєродонецьку Луганської
області (далі УПФУ в м. Сєвєродонецьку
Луганської області), в якому просила:
визнати неправомірними дії УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
щодо припинення виплат ОСОБА_3
соціальної пенсії в зв'язку з втратою
годувальника; зобов'язати УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
поновити виплату соціальну пенсію у
зв'язку з втратою годувальника з 1 липня
2012 року (а. с. 1, 2).

Постановою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 18
листопада 2013 року зазначений позов
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
задоволено, а саме: визнано
неправомірними дії УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області,
щодо припинення виплат ОСОБА_3
соціальної пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; зобов'язано УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
поновити ОСОБА_3 виплату соціальної
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
з 1 липня 2012 року (а. с. 28, 29).

Відповідач подав апеляційну скаргу на
постанову суду першої інстанції, в якій
просив скасувати постанову суду в
зв'язку з порушенням норм
матеріального права, постановити нову,
якою відмовити в позові в повному
обсязі (а. с. 31).

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, суд апеляційної інстанції
розглянув справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, вивчила доводи апеляційної
скарги і дійшла до висновку, що
апеляційна скарга є обґрунтованою та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
де зазначені батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_2
(а. с. 4).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданого міським управління юстиції в
Луганській області від 22.05.2013 року
серії НОМЕР_2. Причина смерті: рішення
суду м. Сєвєродонецька від 15.04.2003 року
про оголошення громадянина померлим (а.
с. 3).

Згідно Протоколу УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області 190210
від 28.05.2003 року №2/179 за заявою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено
соціальну пенсію по втраті
годувальника, як дитині до 18 років (а. с.
6).

Відповідно до медичного висновку №1932
від 14.09.2010 року ОСОБА_3 має ендогенне
захворювання, що відповідно до розділу
X п.1 п.п.1.7 «Переліку медичних показань,
які дають право на одержання допомоги
на дітей інвалідів з дитинства у віці
до 18 років», затвердженого
Міністерством охорони здоров'я України
від 08.11.2001 року №454/471/156, має право на
призначення пенсії. Висновок дійсний
до 04.02.2011 року (а. с. 8).

Відповідно до виписки із акта огляду
МСЕК до довідки серії 10 ААА №740011 від
04.02.2011 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має
інвалідність з дитинства, їй
встановлено третю групу інвалідності,
дата переогляду 02.02.2012 року (а. с. 9).

Відповідно до розпорядження УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області 170886
від 09.02.2011 року за заявою ОСОБА_3, їй
призначено соціальну пенсію по втраті
годувальника, як дитині після 18 років,
що стала інвалідом до 18 років (а. с. 7).

Відповідно до виписки з акта огляду
МСЕК до довідки серії 10 ААБ №104316 від
02.02.2012 року - 27.02.2012 року, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має інвалідність з
дитинства, встановлено третю групу
інвалідності, дата переогляду 08.02.2013
року (а. с. 10).

Відповідно до протоколу засідання
комісії з призначення пенсії при
відділі призначення пенсії УПФУ в м.
Северодонецьку Луганської області №
б/н від 25.06.2012 року комісія у складі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
розглянула документи ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда третьої групи з
дитинства, встановила, що з 27.05.2003 року
ОСОБА_3 була призначена соціальна
пенсія по втраті годувальника як
інваліду з дитинства. На підставі
медичного висновку на дитину інваліда
з дитинства дійсного до 04.02.2011 року та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», було вирішено припинити
виплату соціальної пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_3 по досягненню нею
18-річного віку (а. с. 11).

Листом №15043/02-14/1 від 12.11.2012 року УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
дало відповідь на звернення ОСОБА_3, що
не має підстав продовжувати виплату
соціальної пенсії по втраті
годувальника після досягнення нею
18-річного віку (а. с. 12).

Довідкою МСЕК серії 10 ААВ №427169 від
15.02.2013 року - 02.04.2013 року, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має інвалідність з
дитинства, встановлено другу групу
інвалідності з 15.02.2013 року, дата
переогляду 01.03.2014 року (а. с. 21).

Встановлені обставини справи
підтверджені матеріалами справи і не є
спірними.

Суд першої інстанції задовольнив
позовні вимоги у повному обсязі,
оскільки дійшов висновку щодо
неправомірності припинення
відповідачем виплати соціальної
пенсії по втраті годувальника з
підстав досягнення позивачем - ОСОБА_3
18-річного віку.

Суд апеляційної інстанції вважає такий
висновок суду невірним внаслідок
помилкового о застосування норм
матеріального закону, виходячи з
наступного.

28.05.2003 року ОСОБА_2 було призначено на
користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3
соціальну пенсію по втраті
годувальника (а. с. 6).

Згідно ст.93 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991
року ( Закон №1788) було встановлено, що
соціальні пенсії призначаються і
виплачуються непрацюючим громадянам,
крім інвалідів з дитинства, при
відсутності права на трудову пенсію:
інвалідам І і ІІ груп, у тому числі
інвалідам з дитинства, а також
інвалідам ІІ групи; особам, які досягли
віку: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років;
дітям - у разі втрати годувальника
(пункт „а" статті 37 закону України «Про
пенсійне забезпечення»);
дітям-інвалідам віком до 16 років.
Перелік медичних показань, що дають
право на одержання соціальної пенсії
на дітей інвалідів віком до 16 років,
визначається в порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Підставами для призначення 28.05.2003 року
соціальної пенсії по втраті
годувальника на користь
неповнолітньої ОСОБА_3 було те, що
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла 18
років та втрата годувальника - батька
ОСОБА_5.

Отже, згідно вимог статті 93 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
соціальна пенсія по втраті
годувальника призначається на певний
період - до досягнення дитиною 18 років,
внаслідок чого, період виплати пенсії
ОСОБА_3 закінчувався 04.02.2011 років.

Законом України «Про державну
соціальну допомогу особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам» №1727 від
18.05.2004 року, встановлено, що соціальні
пенсії, призначені відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за бажанням особи
виплачуються органами Пенсійного
фонду України до закінчення строку її
призначення.

Стаття 93 Закону №1788 втратила чинність
у частині призначення соціальних
пенсій на підставі Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України у зв'язку з прийняттям Закону
України «Про державну соціальну
допомогу особам, які не мають права на
пенсію, та інвалідам» N 2603-IV від 31.05.2005
року.

З урахуванням Закону України «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам» пенсія ОСОБА_3 могла
продовжувати виплачуватись лише до
04.02.2011 років, до досягнення 18 років.

Проте, після 04.02.2011 року після
досягнення позивачем 18-річного віку
УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської
області продовжило виплату ОСОБА_3
соціальної пенсії по втраті
годувальника, керуючись іншою
підставою, передбаченою у статті 37 та
статті 93 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» - як дитині, старше 18
років, якщо вона стала інвалідом до
досягнення 18 років.

При цьому не було враховано, що станом
на 04.02.2011 року стаття 93 закону України
«Про пенсійне забезпечення» втратила
чинність у частині призначення
соціальних пенсій, що передбачено
законом України «Про внесення змін до
деяких законів України у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають право на пенсію, та
інвалідам» №2603 від 31.05.2005 року.

За таких обставин, враховуючи
положення Закон України «Про державну
соціальну допомогу особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам» №1727 від
18.05.2004 та Закон України «Про внесення
змін до деяких законів України у
зв'язку з прийняттям Закону України
«Про державну соціальну допомогу
особам, які не мають право на пенсію, та
інвалідам» №2603 від 31.05.2005 року
управління припинило виплату пенсії
ОСОБА_3 з 01.07.2012 року, на законних
підставах.

Суд першої інстанції помилково
зазначив, що позивачеві призначалася
пенсія на підставі ст.36, ст.37 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» по
втраті годувальника. Позивач не
позбавлений права звернутися до
пенсійного органу з відповідною заявою
про призначення пенсії на підставі
статей 36, 37 зазначеного Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що внаслідок
неповного з'ясування обставин у справі,
які мають значення для її вирішення,
порушення норм матеріального права,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з постановленням
нової про відмову в задоволенні позову
в повному обсязі.

Керуючись ст.183-2 ч.10, ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1
п.3, ст. 198 ч.1 п.3, ст. 202 ч.1 п.4, ст. 205 ч.2, ст.
207, ст. 212, ст. 254 ч. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 18
листопада 2013 року у справі №1227/9491/2012 за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.А.Василенко

Судді
М.М. Гімон

О.В. Карпушова