Справа № 2а-8233/11/0170/10
Суддя: Курапова Зоя Іллівна
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-8233/11/0170/10

14.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Курапової З.І.,

суддів Кобаля М.І. ,

Воробйової С.О.

секретар судового засідання
Прищепа Н.С.

за участю сторін:

представник позивача,
Сімферопольського міжрайонного
природоохоронного прокурора- Місюра
Олексій Миколайович, посвідчення №023536
від 11.12.2013 року,

представник позивача,
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища- не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив,

представник відповідача,
Масандрівської селищної ради- не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

третя особа, - ОСОБА_4 - не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник третьої особи, Державної
адміністрації Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'ятників садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення- не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно, про причину неявки
суд не повідомив,

представник заявника апеляційної
скарги, прокуратури АР Крим- Місюра
Олексій Миколайович, посвідчення №023536
від 11.12.2013 року,

розглянувши апеляційну скаргу
Прокуратури АР Крим на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Кудряшова А.М.) від 11.06.13 по справі №
2а-8233/11/0170/10

за позовом Сімферопольського
міжрайонного природоохоронного
прокурора (вул.Дзержинського, буд.6,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95000)

Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища (вул.Кечкеметська, буд.198,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95022)

до Масандрівської селищної ради
(вул.Стаханівська, буд.21, смт Масандра,
м.Ялта, АР Крим, 98650)

треті особи: Державна адміністрація
Лівадійського, Масандрівського,
Місхорського парків-пам'ятників
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
(вул.Масандровський парк, буд.40,
Масандра, м.Ялта, Автономна Республіка
Крим, 98650)

ОСОБА_4 (АДРЕСА_1)

про визнання протиправним та
скасування рішення №11 від 27.11.2007 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кудряшова А.М.)
від 11.06.13 у справі № 2а-8233/11/0170/10 у
задоволенні адміністративного позову
Сімферопольського міжрайонного
природоохоронного прокурора,
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища до Масандрівської селищної
ради, треті особи Державна
адміністрація Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'ятників садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення, ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення №11
від 27.11.2007 року, - відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду,
Прокуратура АР Крим звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2013 та прийняти
нове рішення по справі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судову засіданні представник
заявника апеляційної скарги та
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
скасувати постанову суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
по справі про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Інші сторони у судове засідання не
з'явилися. Про день, час та місце
розгляду справі повідомлені належним
чином та своєчасно, про причину неявки
суд не повідомили.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

На підставі та за правилами статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Позивач - Сімферопольський міжрайонний
природоохоронний прокурор, на підставі
статті 121 Конституції України, якою
встановлено, що на прокуратуру
покладено представництво держави в
судах у випадках, передбачених
законом, 11.07.2011 року, звернувся до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом в інтересах
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища до відповідача
Масандрівської селищної ради,
відповідно якого просив визнати
протиправним та скасувати рішення 15
сесії 5 скликання Масандрівської
селищної ради від 27.11.2007 року № 11 «Про
рекомендацію громадянам та юридичним
особам розробляти генеральні плани
забудови визначених територій,
проектованих для будівництва і
обслуговування житлових будинків і
індивідуальних гаражів» в частині
рекомендації гр. ОСОБА_4 розроблення
генерального плану на земельну ділянку
площею 0,1300 га за адресою: смт. Масандра,
в районі вул. Туристська.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що зазначена земельна
ділянка, на яку рішенням № 11 від 27.11.2007
року Масандрівської селищної ради
ОСОБА_4 рекомендовано скласти
генеральний план для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, знаходиться на
території земель об'єкту
природно-заповідного фонду парку -
пам'ятки садово-паркового мистецтва
«Масандрівський», у зв'язку з чим
зазначене рішення винесено з
перевищенням наданих законодавством
повноважень.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.07.2011 року
залучено ОСОБА_4 до участі у справі №
2а-8233/11/0170/10 у якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим віл 13.09.2011 року
залучено особи Державну адміністрацію
Лівадійського, Масандрівського,
Місхорського парків-пам'ятників
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення до участі
у справі № 2а-8233/11/0170/10 у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.02.2012 року, ухвалою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.08.2012 року, ухвалою
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 31.01.2013
року призначено судову експертизу,
зупинено провадження у справі до
отримання результатів експертизи.

Разом з тим, провадження у справі судом
першої інстанції поновлено на підставі
отриманням повідомлень експерта про
неможливість надання експертного
висновку.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що Масандрівська
селищна рада, як орган місцевого
самоврядування, діяв у межах наданої
компетенції та у порядку і спосіб,
передбачений Конституцією України,
оскільки спірна земельна ділянка
площею 0,1300 га за адресою: смт. Масандра,
в районі вул. Туристська знаходиться у
межах населеного пункту і відповідно
до вимог законодавства надання
земельної ділянки віднесено до
повноважень відповідача.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що 17.10.2007 року ОСОБА_4 звернувся до
Масандрівської селищної ради з заявою,
відповідно якої просив надати згоду
на розробку проекту відводу земельної
ділянки площею 0,13 га у власність або
користування для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку в районі вул.
Туристів на землях Масандрівської
селищної ради.

27.11.2011 року рішенням 15 сесії 5 скликання
Масандрівської селищної ради № 11
рекомендовано ОСОБА_4 розробку
генерального плану застройки на
земельну ділянку орієнтованої площею
0,1300 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд (присадибна
ділянка) за адресою: смт. Масандра, в
районі вул. Туристська. (том І, а.с. 13).

З висновку Управління головного
архітектора Ялтинської міської ради №
05/128 від 17.01.2008 року вбачається
можливість цільового використання
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
районі вул. Туристської смт. Масандра м.
Ялта, відповідність встановленим
нормам та рекомендацією передати
ділянку у власність (том І, а.с. 113-115).

Довідкою Ялтинського міського
управління земельних ресурсів від
18.04.2008 року № 10891 встановлено, що
земельна ділянка, орієнтовною площею
0,1280га, розташована за адресою: м. Ялта,
смт. Масандра, в районі вул.
Туристської, проектована щодо
відведення ОСОБА_4 для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, в порядку,
встановленому статтею 19 Земельного
Кодексу України, віднесена до
категорії земель - землі житлової і
громадської забудови. (том І, а.с. 116).

Крім того, відповідно довідки
Ялтинського міського управління
земельних ресурсів від 18.04.2008 року №
10889 про склад земельних угідь,
визначено, що земельна ділянка, що
проектується до відведення ОСОБА_6 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, орієнтовною площею
0,1280 га, розташована за адресою: м. Ялта,
смт. Масандра, в районі вул.
Туристської, по статистичному звіту
Державного комітету України по
земельних ресурсах "Облік землі" (форма
6-зем) числиться на обліку: рядок 12.3
(шифр 96) "Землі, не передані у власність
не надані в користування у межах
населеного пункту"; по видах земельни
угідь - графи - 67,74: "відкриті землі без
рослинного покриву або з незначним
рослинним покривом", у тому числі "інші
відкриті землі". (том І, а.с. 117).

Закон України «Про місцеве
самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997
року відповідно до Конституції України
визначає систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Відповідно до пункту 31 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування» встановлено, що
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Згідно з абзацем 1 пункту 12 Перехідних
Положень Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Земельного кодексу України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Частиною першою статті 19 Земельного
кодексу України встановлено вичерпний
перелік категорій земель за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення;е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

Частиною другою зазначеної статті
Земельного кодексу України
встановлено, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Частиною шостою статті 118 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118
Земельного кодексу України
встановлено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Аналізуючи зазначені норми закону,
судова колегія встановила, що
Масандрівською селищною радою
дотримано вимоги законодавства
стосовно порядку надання рекомендації
ОСОБА_4 розроблення генерального плану
на земельну ділянку площею 0,1300 га за
адресою: смт. Масандра, в районі вул.
Туристська.

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства № 43 від 28.11.2011 року
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища встановлено, що
використання об'єкту
природно-заповідного фонду
парку-пам'ятку садово-паркового
мистецтва «Масандрівський» на
підставі рішення 15 сесії 5 скликання
від 27.11.2007 року № 11 Масандрівської
селищної ради м. Ялта «Про рекомендацію
громадянам та юридичним особам
розробляти генеральні плани забудови
визначених територій, проектованих для
будівництва та обслуговування
житлових будинків і індивідуальних
гаражів», винесено всупереч вимогам
земельного і природоохоронного
законодавства України. (том І, а.с. 6-11).

Постановою Державного комітету
Української РСР по екології та
раціональному природокористуванню від
30.08.1990 року №18 затверджено перелік
державних парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
республіканського значення, до якого
включено Масандрівський парк.

За актом приймання-передачі
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення, майна та матеріальних
цінностей від Ялтинського об'єднання
санаторно-курортних установ
профспілок Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на баланс
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України від 08.04.1998 року,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
площею 108,9 га, з 08 квітня 1998 року
знаходиться в управлінні Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та прийнятий
Держадміністрацією парків під
відповідальну охорону і забезпечення
цільового використання відповідно до
вимог Закону України "Про
природно-заповідний фонд України".

Пунктом 3 постанови Верховної ради
України від 16.06.1992 року "Про введення в
дію Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
визначено у зв'язку з прийняттям Закону
України "Про природно-заповідний фонд
України" вважати раніше створені
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва республіканського значення -
парками-пам'ятками садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення; постановою Верховної Ради
України від 22.09.1994 року № 177/94-ВР
затверджено Програму перспективного
розвитку заповідної справи в Україні
("Заповідники"), в Додатку № 9 до якої
наведено Місхорський парк як існуючий
природно-заповідний об'єкт -
парк-пам'ятка садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
(№ 58, розділ 1.7).

Відповідно до статті 7 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України"

(в редакції на момент спірних
правовідносин) встановлено, що землі
природно-заповідного фонду - це ділянки
суші і водного простору з природними
комплексами та об'єктами, що мають
особливу природоохоронну, екологічну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду
України, а також землі територій та
об'єктів, що мають особливу екологічну,
наукову, естетичну, господарську
цінність і є відповідно до статті 6
цього Закону об'єктами комплексної
охорони, належать до земель
природоохоронного та
історико-культурного призначення.

На землях природоохоронного та
історико-культурного призначення
забороняється будь-яка діяльність, яка
негативно впливає або може негативно
впливати на стан природних та
історико-культурних комплексів та
об'єктів чи перешкоджає їх
використанню за цільовим призначенням.

Статтею 44 Земельного кодексу України
визначено, що до земель
природно-заповідного фонду
включаються природні території та
об'єкти (природні заповідники,
національні природні парки, біосферні
заповідники, регіональні ландшафтні
парки, заказники, пам'ятки природи,
заповідні урочища), а також штучно
створені об'єкти (ботанічні сади,
дендрологічні парки, зоологічні парки,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва).

Відповідно до статті 45 Земельного
кодексу України, землі
природно-заповідного фонду можуть
перебувати у державній, комунальній та
приватній власності. Порядок
використання земель
природно-заповідного фонду
визначається законом.

Судова колегія зазначає, що 16.02.2010 року
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
№1826-VI від 21.01.2010 року, доповнено статтю 7
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
частиною четвертою наступного змісту:
межі територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду".

Разом з тим, оскаржуване рішення
15 сесії 5 скликання Масандрівської
селищної ради № 11 «Про рекомендацію
громадянам та юридичним особам
розробляти генеральні плани забудови
визначених територій, проектованих
для будівництва і обслуговування
житлових будинків і індивідуальних
гаражів» в частині рекомендації гр.
ОСОБА_4 розроблення генерального плану
на земельну ділянку площею 0,1300 га за
адресою: смт. Масандра, в районі вул.
Туристська, прийнято 27.11.2007 року, тобто
на момент дії статті 7 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України"
до 16.02.2010 року.

Відповідно до частини першої
статті 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Земельна ділянка, яка
рекомендована ОСОБА_4 для розроблення
генерального плану на підставі
оскаржуваного рішення, до 27.11.2007 року
знаходилася в межах земельної ділянки,
орендованої ВАТ "Пансіонат з
лікуванням "Донбас". На підставі
рішення № 28 Масандрівської селищної
ради від 27.11.2007 року зазначена земельна
ділянка була передана в землі запасу
Масандрівської селищної ради на
підставі добровільної відмови ВАТ
"Пансіонат з лікуванням "Донбас" за його
клопотанням про припинення права
оренди земельної ділянки площею 0,5000 га.

На момент прийняття
оскаржуваного рішення діяли норми
частини першої статті 125 та частини
першої статті 126 Земельного кодексу
України, якими визначено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації;
право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами. Форми державних
актів затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про
землеустрій" № 858-IV від 22.05.2003 року
визначено, що документація із
землеустрою - затверджені в
установленому порядку текстові та
графічні матеріали, якими регулюється
використання та охорона земель
державної, комунальної та приватної
власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо. Перелік документації з
землеустрою визначений ст. 25 Закону
України "Про землеустрій"

Аналізуючи зазначену норму закону,
судова колегія зазначає, що звіт про
науково-дослідну роботу "Розробка та
впровадження проектів організації
території парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
(Масандрівський, Лівадійський,
Мисхорський АР Крим) не відноситься до
землевпорядної документації, у зв'язку
з чим, данні зазначеного звіту не
можуть підтверджувати того факту, що
спірна земельна ділянка знаходиться на
території об'єкту природно-заповідного
фонду - Масандрівського парку-пам'ятки
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення.

Матеріалами справи встановлено, що
межі Масандрівського парку в натурі на
місцевості - не виносились, площа
земельної ділянки Масандрівського
парку згідно з Державним актом на право
постійного користування 1968 року 49,10га
(державний акт - анульовано).

Рішенням 40-ї сесії 23-го скликання
Ялтинської міської Ради від 31.10.2001 року
N41 "Про затвердження проектів
відведення земельних ділянок і
технічних звітів підприємствам,
організаціям, установам і підприємцям
та надання їх в оренду на землях м. Ялти"
вирішено Адміністрації парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
"Місхорський, Масандрівський,
Лівадійський" надати земельну ділянку
площею 36,42244 га - для обслуговування
частини території об'єкту
природно-заповідного фонду
"Масандрівський парк"

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2011
року у справі № 2-14/2431-2009 визнано
недійсним підпункт 1.18 пункту 1 рішення
40-ї сесії 23-го скликання Ялтинської
міської Ради від 31.10.2001 року N41.
Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
07.06.2011 рішення господарського суду АР
Крим від 24.02.2011 року у справі № 2а-17/2431-2009
залишено без змін. (том І, а.с. 169-178).

Рішенням 40-ї сесії Масандрівської
селищної ради 5-го скликання від 15
вересня 2010 року №3 "Про надання
Державній адміністрації
Лівадійського, Масандрівський,
Місхорського парків-пам'ятників
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення дозволу
на розробку проекту землеустрою з
організації та встановлення меж
парку-пам'ятника садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
"Масандрівський", прийнято рішення дати
Державній адміністрації
Лівадійського, Масандрівський,
Місхорського парків-пам'ятників
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення дозвіл на
розробку проекту землеустрою з
організації та встановлення меж
парку-пам'ятника садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
"Масандрівський" на загальній площі 44,10
га, з них на території Масандрівської
селищної ради на орієнтовній площі 0,56
га, з урахуванням існуючих
землевласників.

Зазначене спростовує висновки
заявника апеляційної скарги відносно
того, що на момент прийняття
оскаржуваємого рішення, земельна
ділянка, яка рекомендована ОСОБА_4 для
розроблення генерального плану була
розташована в межах земельної ділянки
природно-заповідного фонду
(Масандрівського парку).

Разом з тим, судова колегія зазначає, що
спірна земельна ділянка знаходилася в
межах земельної ділянки, орендованої
ВАТ "Пансіонат з лікуванням "Донбас". На
підставі рішення № 28 Масандрівської
селищної ради від 27.11.2007 року зазначена
земельна ділянка була передана в землі
запасу Масандрівської селищної ради у
зв'язку добровільної відмови ВАТ
"Пансіонат з лікуванням "Донбас" за його
клопотанням про припинення права
оренди земельної ділянки площею 0,5000 га.

Відповідно до частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази заявника
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Крім того, судова колегія
зазначає, що зазначений
адміністративний позов пред'явлено в
інтересах Республіканського комітету
АР Крим з охорони навколишнього
природного середовища.

Разом з тим, прокурором не дотримано
вимоги статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства України
при визначенні органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах, що
також є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Статтею 20 Закону України "Про
прокуратуру" визначено, що при
виявленні порушень закону прокурор або
його заступник у межах своєї
компетенції мають право звертатись до
суду з заявами про захист прав і
законних інтересів громадян, держави, а
також підприємств та інших юридичних
осіб.

Статтею 36-1 вказаного Закону визначено
підстави представництва прокурором
інтересів держави, а саме: наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або
державою.

У рішенні Конституційного Суду України
від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 зазначено,
що оскільки "інтереси держави" є
оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з
посиланням на законодавство, на
підставі якого подається позов, в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх захисту
та зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. В
резолютивній частині зазначеного
рішення Конституційного Суду України
зазначено, що прокурори та їх
заступники подають до суду позови саме
в інтересах держави, а не в інтересах
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх підпорядкування і
форм власності. Під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах" потрібно розуміти
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Разом з тим, серед повноважень
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища, передбачених Законом
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» та Положенням
про державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
областях, містах Києві та Севастополі
відсутнє право на пред'явлення позову
до суду про скасування рішень органів
місцевого самоврядування щодо надання
громадянам та юридичним особам в
оренду земельної ділянки.

Відповідно до частини
першої статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200,
п.1 ч.1 ст.205, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури АР Крим
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.13 по справі
№2а-8233/11/0170/10 - залишити без задоволення

Постанову кружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
11.06.13 по справі №2а-8233/11/0170/10 - залишити
без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
З.І.Курапова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
З.І.Курапова