Справа № 802/2544/13-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/2544/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби до
Приватного акціонерного товариства
"Вінницький завод"Будмаш" про стягнення
податкового боргу , -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Вінницької області Державної
податкової служби звернулась до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Вінницький завод «Будмаш»
про стягнення заборгованості.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 22.07.2013 року
позов задоволено повністю та стягнуто
з відповідача кошти в сумі 99925,52 грн.

11.09.2013 року представником позивач
отримано виконавчий лист від 29.08.2013
року.

15.11.2013 року відповідачем подано заяву
про визнання зазначеного виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 25.11.2013 року
задоволено заяву ПАТ «Вінницький завод
«Будмаш» та визнано виконавчий лист
№802/2544/13-а від 29.08.2013 року таким, що не
підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову про
відмову в задоволенні заяви ПАТ
«Вінницький завод «Будмаш». В
апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що стягнута з боржника сума
розподіляється між стягувачами згідно
з виконавчими документами, за якими
відкрито виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу ДВС,
оскільки податковий орган не отримає
виконавчий лист, то стягнення у даному
випадку є неможливим.

Сторони в судове засідання не з'явились
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін у
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів, у відповідності до п.п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Задовольняючи заяву про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню суд першої інстанції
зазначив, що видача виконавчого листа
для примусового виконання судового
рішення про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу платника
податків - юридичної особи може
призвести до ситуації, коли судове
рішення може бути виконане як за
процедурою, встановленою Податковим
кодексом України, так і відповідно до
законодавства про виконавче
провадження, що є неприпустимим, тому
суд дійшов висновку, що виконавчий лист
у даній справі видано органу доходів і
зборів помилково.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступних
обставин.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Із змісту наведеної законодавчої норми
випливає, що Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу передбачений главою
12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22.

Цей механізм передбачає оформлення
інкасового доручення для примусового
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу. При цьому судове
рішення, на підставі якого з платника
податків стягуються кошти, відповідно
до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до
банку не подається. Натомість
реквізити відповідного судового
рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні.

Якщо ж достатні для погашення
податкового боргу кошти відсутні,
контролюючий орган відповідно до
абзацу другого пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України
звертається до суду з позовом про
надання дозволу на погашення всієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі. Таке погашення
здійснюється на підставі зазначеного
рішення суду та прийнятого на його
підставі рішення органу доходів і
зборів шляхом продажу майна платника
податків на публічних торгах та/або
торгівельними організаціями в порядку,
визначеному пунктами 95.7- 95.21 статті 95
Податкового кодексу України.

Отже, чинне законодавство передбачає
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу.
При цьому органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються. Відповідно в
розглядуваних випадках немає підстав
для відкриття виконавчого провадження
в порядку, передбаченому Законом
України від 24.01.1999 № 606-ХІV «Про
виконавче провадження». З огляду на це
в адміністративних судів відсутні
підстави для видачі виконавчих листів
про примусове виконання судових рішень
у порядку статей 257 та 258 Кодексу
адміністративного судочинства
України, тому що процедура погашення
податкового боргу є самостійною
процедурою, яка регулюється окремими
нормами, а саме Податковим кодексом
України, а не законодавством про
виконавче провадження.

Крім того, при цьому варто враховувати,
що видача виконавчого листа для
примусового виконання судового
рішення про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу може
призвести до ситуації, коли судове
рішення може бути виконане як за
процедурою, встановленою Податковим
кодексом України, так і відповідно до
законодавства про виконавче
провадження. Таке є неприпустимим.

За таких обставин адміністративні суди
не повинні видавати органам доходів і
зборів виконавчі листи для примусового
виконання судових рішень про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу платника податків-юридичної
особи.

Вказана правова позиція також
висловлена в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№1484/12/13-13 від 24.10.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 КАС України, суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином суд першої інстанції
правильно задовольнив заяву ПАТ
«Вінницький завод "Будмаш" про визнання
виконавчого листа № 802/2544/13-а від 29.08.2013
року, таким, що не підлягає виконанню.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області, -
залишити без задоволення, а ухвалу
Вінницького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.