Справа № 817/3919/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"21" січня 2014 р.
Справа № 817/3919/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Якимчук Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "27"
листопада 2013 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Соняшник і
К" (далі - ТОВ "Соняшник і К") звернулося
до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
- ДПІ у м. Рівному) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 30 липня 2013 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області форми
"Р" № від 30.07. 2013 року.

Присуджено на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Соняшник і
К" із Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 254,46 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ДПІ у м.Рівному звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач не скористався своїм правом на
участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, хоча про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
позивача.

Представник відповідача в засіданні
суду доводи апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши доводи апеляційної
скарги та правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів уважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

29 грудня 1994 року ТОВ "Соняшник і К"
зареєстроване юридичною особою 15.01.2009
року, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.86-88). Відповідно до вказаного витягу
одним із видів діяльності позивача є
оптова торгівля хімічними продуктами.
Товариство є платником податку на
додану вартість, який зареєстрований
відповідно до свідоцтва №200012057 від
28.04.2011 року (а.с.74).

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у м. Рівному була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка ТОВ
"Соняшник і К" () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
господарських операцій з ПП "Зернопром"
() за квітень 2013 року. За
результатам перевірки був складений
акт № 549/22-200/36290841 від 22 липня 2013 року.

Позивач не погодився із висновками
акту перевірки №549/22-200/36290841 від 22 липня
2013 року з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських операцій з ПП
"Зернопром", тому подав
зауваження-заперечення від 25.07.2013 року
№111 до даного акту начальнику ДПІ у
м.Рівному (а.с.17-18). За результатами
розгляду заперечення ДПІ у м. Рівному
надало відповідь №650/22-211 від 30.07.2013
року, якою залишено без змін висновки
по фактах порушень викладених в акті
перевірки (а.с.6-10).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 30
липня 2013 року, яким, із посиланням на
п.п.198.1 ст.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 127230,00 грн., з яких 84820,0 грн.
- основного платежу та 42410,0 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

ТОВ "Соняшник і К" у відповідності до
ст.56 Податкового кодексу України,
зверталося із скаргою №117 від 05.08.2013
року до Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
назване податкове
повідомлення-рішення в порядку
адміністративного оскарження.
Рішенням про результати розгляду
скарги, прийнятого Головним управління
Міндоходів у Рівненській області від
20.09.2013 року №208/10c/10-210/231 податкове
повідомлення рішення залишено без
змін, а скаргу залишено без
задоволення.

Оспорюване податкове
повідомлення-рішення прийняте
податковим органом на підставі
висновків відповідача про
безпідставне включення позивачем до
податкового кредиту з ПДВ, сум по
господарським операціям з придбання у
ПП "Зернопром" товарно-матеріальних
цінностей.

Вказані виводи зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарських операцій ТОВ "Соняшник і
К" з ПП "Зернопром", висновків,
викладених у акті про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
"Зернопром" від 21.06.2013 року за
№722/22.5/32908536 ДПІ у м. Полтава, з питань
правомірності проведених
господарський відносин із ТОВ
"Соняшник і К" за квітень 2013 року.

Зокрема, у акті звірки від 21.06.2013 року за
№722/22.5/32908536 зроблено висновок про те, що
ПП "Зернопром" не встановлено за місцем
реєстрації, посадових осіб не виявлено,
та не опитано на предмет причетності до
фінансово-господарської діяльності
даного суб'єкта господарської
діяльності. Крім того, стверджується,
що дані господарські операції були
спрямовані на проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, та не мають
реального товарного характеру, тобто
такі операції є фіктивними, здійсненні
для мінімізації оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців" від
15 травня 2003 року №755-IV - якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Як вбачається із акту звірки від 21.06.2013
року за №722/22.5/32908536 про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
"Зернопром" з питань правомірності
проведених господарських відносин із
платниками податків за квітень 2013 року,
контрагент позивача - ПП "Зернопром"
зареєстровано платником ПДВ з 23.04.2013
року. Дата початку дії свідоцтва від
17.12.2012 року №200090306. Датою анулювання
свідоцтва платника ПДВ є 31.05.2013 року за
відсутність поставок та ненадання
декларацій.

Тобто, судом встановлено, що на момент
здійснення господарських операцій за
квітень 2013 року з ТОВ "Соняшник і К", ПП
"Зернопром" було зареєстроване
платником ПДВ. Тому, посилання
податкового органу на те, що у
контрагента ПП "Зернопром" було
анульоване свідоцтво платника ПДВ,
однак він продовжував здійснювати свою
господарські операції із позивачем,
судом не береться до уваги.

Відповідач також посилається на те, що
свідоцтво платника ПДВ ПП "Зернопром"
було анульоване в період проведених
відносин за квітень 2013 року з ТОВ
"Соняшник і К" у зв'язку з неподанням
декларацій та відсутності поставок,
однак не заперечує той факт, що
податковим органом здійснювалася
перевірка поданих ПП "Зернопром"
податкових декларацій з ПДВ за квітень
2013 року.

Крім того, ПП "Зернопром" у
встановленому порядку було
зареєстроване платником податку на
додану вартість із правом виписування
податкових накладних, та мало
свідоцтво платника податку на додану
вартість за №200090306, індивідуальний
податковий номер 17. Дата початку
дії свідоцтва 17.12.2012 року. Станом на
дату складання акту підприємство
перебувало на обліку в ДПІ у м. Полтаві
Полтавської області ДПС.

Вказані обставини доводять, що
контрагент ПП "Зернопром" володів
необхідною право та дієздатністю для
вчинення господарських операцій.

Встановлено, що між позивачем та ПП
"Зернопром" 28 березня 2013 року було
укладено Договір №010413. За даним
договором, ПП "Зернопром"
(постачальник), в особі директора
Панкова С.О., який діє на підставі
Статуту та ТОВ "Соняшник і К" (покупець),
в особі директора Єднорала О.С., який
діє на підставі Статуту, уклали цей
договір про таке. Постачальник
зобов'язується передати покупцю товар
в погоджені строки, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму
(а.с.46).

Відповідно до специфікації до Договору
було передано товарів на загальну суму
508920,00 грн., в т.ч. ПДВ 84820 грн.(а.с.47).

Вказані обставини також
підтверджуються:

- видатковими накладними: №РН-0000631 від
01.04.2013р. на суму 2700,0 грн. в т.ч. ПДВ 450,0
грн., №РН-0000632 від 02.04.2013р. на суму 56640,0
грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн.,

№РН-0000633 від 03.04.2013р. на суму 56640,0 грн. в
т.ч. ПДВ 9440,0 грн., №РН-0000634 від 04.04.2013р. на
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн.,
№РН-0000635 від 05.04.2013р. на суму 56640,0 грн. в
т.ч. ПДВ 9440,0 грн., №РН-0000636 від 08.04.2013р. на
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн.,
№РН-0000637 від 09.04.2013р. на суму 56640,0 грн. в
т.ч. ПДВ 9440,0 грн., №РН-0000638 від
10.04.2013р. на суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0
грн., №РН-0000639 від 11.04.2013р. на суму
53100,0 грн. в т.ч. ПДВ 8850,0 грн., №РН-0000641 від
12.04.2013р. на суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0
грн.(а.с.36-40);

- податковими накладними: №74 від
01.04.2013р. на загальну суму 2700,0 грн. в т.ч.
ПДВ 450,0 грн., № 75 від 01.04.2013р. на загальну
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн., № 76 від
03.04.2013р. на загальну суму 56640,0 грн. в т.ч.
ПДВ 9440,0 грн., № 77 від 04.04.2013р. на загальну
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн., №78 від
05.04.2013р. на загальну суму 56640,0 грн. в т.ч.
ПДВ 9440,0 грн., № 79 від 08.04.2013р. на загальну
суму 56640,0 в т.ч. ПДВ 9440,0 грн., № 80 від
09.04.2013р. на загальну суму 56640,0 грн. в т.ч.
ПДВ 9440,0 грн., №81 від 10.04.2013р. на загальну
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн., № 82 від
11.04.2013р. на зальну суму 53100,0 грн. в т.ч.
ПДВ 8850,0 грн., № 84 від 12.04.2013р. на загальну
суму 56640,0 грн. в т.ч. ПДВ 9440,0 грн.(а.с.41-45).

Придбані матеріальні цінності були
отримані директором Єдноралом О.С., що
підтверджується копією витягу з
журналу реєстрації довіреностей
(а.с.84-85).

В матеріалах справи також наявна копія
паспорту №30 Ф-8.2/04-01-08 на аміак водний
технічний ГОСТ 9-92(а.с.77).

Розрахунки за отриманий товар були
проведені повністю.

ТОВ "Соняшник і К" було здійснено оплату
придбаного товару у контрагента ПП
"Зернопром" відповідно до умов
Договору, згідно із виписок по особових
рахунках від 01.04.2013 року, 08.04.2012 року.

Також, судом встановлено, що між ПАТ
"Липовецьагротехсервіс" (орендодавець),
в особі директора Костіна В.М., що дії на
підставі Статуту, з одного боку, ТОВ
"Соняшник і К" (орендар), в особі
директора Єднорала О.С., що діє на
підставі Статуту, з іншого боку, уклали
цей Договір про наведене нижче.

Згідно із підпункту 1.1. Вказаного
Договору орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове
користування майно, а саме: частину
складу прощею 50,00 кв. м.;

Підпунктом 1.2. Майно надається в оренду
з метою зберігання та відвантаження
орендарем мінеральних добрив
споживачам.

Даний Договір оренди №01/ОМ від 02.01.2013
року укладений між ПАТ
"Липовецьагротехсервіс" та ТОВ
"Соняшник і К" підтверджує той факт, що
придбані матеріальні цінності
позивачем зберігалися у відповідних
складських приміщеннях(а.с.48-49).

Рух коштів та товарно-матеріальних
цінностей по складу за квітень 2013 року
на ТОВ "Соняшник і К" засвідчують наявні
в матеріалах справи оборотно-сальдові
відомості по рахунках 281, 631(а.с.80-83).

Відповідно до п.п. "а" п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, зокрема, встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного

періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної. У п.201.8 вказаної
норми встановлено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом наведених норм
законодавства, необхідною умовою для
включення податку на додану вартість
до податкового кредиту, що
безпосередньо впливає на зменшення
суми податкових зобов'язань, є, зокрема,
фактична наявність господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), їх зв'язок з господарською
діяльністю платника податків. При
цьому, наслідки у податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто дії, які
викликають зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства та відповідають змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
№ 996-XIV від 16.07.1999 р., підставою для
бухгалтерського обліку господарських,
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальним фактором, для
формування податкового кредиту з ПДВ, є
зв'язок придбаних товарів (робіт,
послуг) із господарською діяльністю
платника податків та наявність
підтверджуючих первинних документів,
що відображають реальність таких
господарських операцій.

Судом встановлено, що факт
використання позивачем у власній
господарській діяльності придбаних у
ПП "Зернопром" хімічних продуктів та
отримання доходу від їх використання,
підтверджується долученими до
матеріалів справи документами (а.с.83).

Тому твердження відповідача, що
операції з придбання та продажу
товарів відображені в податковій
звітності ПП "Зернопром" не могли мати
ніякого юридичного змісту, не береться
до уваги судом.

Таким чином, придбання позивачем
матеріальних цінностей у ПП "Зернопром"
здійснювалось для подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Стосовно ж обставин, визнання
правочинів, вчинених позивачем із
контрагентом ПП "Зернопром",
нікчемними, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного
кодексу України, недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачає, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути

спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правова природа договорів
купівлі-продажу визначає наступне
волевиявлення сторін цих договорів
(правочинів): у продавця - на передачу
покупцеві товару, у покупця - на
прийняття товару та його оплату. Жодної
іншої мети (завдання збитків державі
шляхом несплати податків, штучне
зменшення бази оподаткування тощо) ці
правочини не містять і містити не
можуть, оскільки зобов'язання
припиняється його виконанням. Тобто,
після виконання договорів внаслідок
отримання кожною зі сторін бажаного
результату, всі правовідносини між
ними завершуються. Після цього у кожної
зі сторін правочину (договору)
виникають правовідносини вже з іншим
суб'єктним складом. Поза увагою
відповідача залишився той факт, що як
позивач, так і його контрагент виконали
умови укладених між ними угод, чим і
підтвердили факт їх укладення.

Наявними первинними документами,
долученими до матеріалів справи, що
описані вище, підтверджуються
обставини реального придбання
позивачем, матеріальних цінностей у ПП
"Зернопром", а не лише документальне
оформлення господарських операцій з
перерахуванням коштів постачальнику,
на чому наполягає відповідач.

Отже, якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, не подав звітність, або не
знаходиться за місцем своєї
реєстрації, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
податкового кредиту та має всі
документальні підтвердження його
розміру.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30 липня 2013 року.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"27" листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
С.М. Шевчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Соняшник і
К" вул.Грушевського,77,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023