Справа № 2а/1219/32/12 (2а/420/20/13)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/37835/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного підприємства "Гарант" на
постанову Новопськовського районного
суду Луганської області від 26 березня
2013 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2013 року у справі за позовом
Приватного підприємства "Гарант" до
Новопсковської районної ради
Луганської області, Голови
Новопсковської районної ради
Луганської області Чернявського
Станіслава Степановича, третя особа:
Новопсковське районне територіальне
медичне об'єднання, про скасування
рішення та розпорядження,

встановив:

Приватне підприємство "Гарант"
звернулось з позовом до Новопсковської
районної ради Новопсковського району
Луганської області та голови
Новопсковської районної ради
Новопсковського району Луганської
області Чернявського С. С. про
скасування рішення Новопсковської
районної ради "Про попередження
орендарів майна, яке знаходиться на
балансі Новопсковського районного
територіального медичного об'єднання"
від 30 жовтня 2009 року № 29/17 та
розпорядження голови Новопсковської
районної ради Чернявського С.С. від 31
травня 2012 року "Про виконання рішення
районної ради від 30 жовтня 2009 року № 29/17
"Про попередження орендарів майна, яке
знаходиться на балансі
Новопсковського районного
територіального медичного об'єднання".

Постановою Новопсковького районного
суду Луганської області від 26 березня
2013 року позовні вимоги в частині
скасування рішення районної ради від 30
жовтня 2009 року № 29/17 залишено без
розгляду, в решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року змінено постанову Новопсковького
районного суду Луганської області від
26 березня 2013 року та відмовлено в
позові повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в позов
задовольнити.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідачі просили суд залишити її
без задоволення, а оскаржувані рішення
- без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 01 червня 2002 року
позивач уклав з Новопсковським
районним територіальним медичним
об'єднання договір оренди приміщення №
9.

Рішенням Новопсковської районної ради
Луганської області від 30 жовтня 2009 року
№ 29/17 попереджено позивача
про неможливість продовження договору
оренди, строк дії якого закінчується, в
зв'язку з тим, що службові приміщення,
які використовуються для ведення
підприємницької діяльності, необхідні
для власних потреб Новопсковського
РТМО.

Оскаржуваним розпорядженням голови
Новопсковської районної ради "Про
виконання рішення районної ради від 30
жовтня 2009 року № 29/17 "Про попередження
орендарів майна, яке знаходиться на
балансі Новопсковського районного
територіального медичного об'єднання"
від 31 травня 2012 року в зв'язку із
закінченням строку дії договору оренди
створено комісію, якій доручено
проведення відповідної роботи по
виконанню рішення районної ради від 30
жовтня 2009 року № 29/17 та складання акту
передачі орендованого позивачем
приміщення Новопсковському РТМО.

Не погоджуючись з цими рішеннями
відповідачів, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню. При цьому зазначив, що
позов в частині скасування рішення
районної ради від 30 жовтня 2009 року № 29/17
підлягає залишенню без розгляду.

Скасовуючи це рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
погодився з його висновками щодо
незаконності оскаржуваних рішень,
проте, зазначив, що суд помилково
одночасно відмовив в задоволенні
позову про скасування рішення районної
ради від 30 жовтня 2009 року № 29/17 та
залишив позов в цій частині без
розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, адміністративне
судочинство спрямоване на захист саме
порушених прав осіб у сфері
публічно-правових відносин, і для
задоволення адміністративного позову
недостатньо встановити лише наявність
порушення приписів закону,
адміністративний суд повинен також
встановити, що в зв'язку з цим
порушується право безпосередньо
позивача.

Разом із тим, позивач не зазначив, чим
порушене його право в зв'язку з
прийняттям оскаржуваних рішень.

Судами встановлено, що позивач був
орендарем приміщення, відповідно до
договору оренди № 9 від 01 червня 2002
року, укладеного з РТМО.

На думку колегії суддів, оскаржуваним
рішенням Новопсковської районної ради
Луганської області від 30 жовтня 2009 року
№ 29/17 жодним чином вказане право
позивача не порушене, оскільки
останнього лише попереджено про
неможливість продовження договору
оренди, який закінчує свою дію.

Адміністративний суд не має право
втручатися в дискреційні повноваження
щодо розпорядження майном їх
власників.

Оскільки судом не встановлено
порушення прав позивача в зв'язку з
прийняттям оскаржуваного рішення ради,
підстави для задоволення цього позову
відсутні.

Що стосується розпорядження голови
ради, то суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанції в цій частині,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 частини 6, частини 7
статті 55 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» голова
районної ради організовує контроль за
виконанням рішень районної ради і в
межах своєї компетенції видає
відповідні повноваження.

Саме на виконання рішення ради від 30
жовтня 2009 року № 29/17 прийнято спірне
розпорядження від 31 травня 2012 року № 52,
яким створена комісія з числа
працівників виконавчого апарату,
депутатів районної ради та працівників
РТМО (за погодженням).

Згідно із п. п. 5, 10 частини 6 статті 55
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» голова ради
здійснює керівництво виконавчим
апаратом ради, координує діяльність
постійних комісій ради, дає їм
доручення.

Даною комісією складено акт від 02
червня 2012 року на підтвердження
продовження зайняття ПП «Гарант»
приміщення РТМО.

Отже при прийнятті зазначеного
розпорядження голова ради діяв на
підставі закону і в межах своїх
повноважень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Гарант" залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: