Справа № 2-а-5463/11
Суддя: Черновськой Г. В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5463/11
УХВАЛА

24 січня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Шнейдеріс
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України про зміну способу і порядку
виконання судового рішення по
адміністративній справі № 2-а-5463/11 за
позовом ОСОБА_1 до Головного Управління
праці та соціального захисту населення
в Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2011 року звернувся до
суду з позовом до відповідача
Головного Управління праці та
соціального захисту населення в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 21
листопада 2011 року позовні вимоги буди
задоволені частково.

14 січня 2014 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській
області звернувся до суду заявою про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Сторони у судове засідання не з'явилися
про час та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомили.
На підставі ч. 2 ст. 263 КАС України суд
вважає можливим розглядати зазначене
питання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Частиною 2 ст. 263 КАС України питання про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути застосовано лише у
виняткових випадках.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Перевіривши матеріали заяви, оцінивши
надані та добуті докази, суд вважає, що
дана заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою судді
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 листопада 2011
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково, а саме: визнано дії Головного
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпропетровській
області щодо нарахування ОСОБА_1
разової щорічної допомоги до 5 травня
за 2011 рік не в повному обсязі -
неправомірними; зобов'язано Головне
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпропетровській
області здійснити та виплатити ОСОБА_1
разову щорічну допомогу до 5 травня за
2011 рік згідно ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
фактично виплачених у цей період
коштів. ; у задоволенні решти позову -
відмовлено.

Також судом встановлено, що зазначене
судове рішення не було оскаржене
сторонами та вступило в законну силу.

На підставі зазначеної постанови судом
був виданий виконавчий лист, на
підставі якого відділом примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України 20 листопада 2013 року було
відкрито відповідне виконавче
провадження, замінена сторона
виконавчого провадження на
Департамент праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації, та
боржнику запропоновано добровільно
виконати вимоги виконавчого документу
у строк у семиденний строк з дня
отримання постанови.

З розрахунку недоплаченої разової
грошової допомоги до 5 травня ветеранам
війни та жертвам нацистських
переслідувань щодо розрахунку
недоплаченої ОСОБА_1 пенсії вбачається,
що останньому було зроблено
перерахунок пенсій, та до виплати
підлягають 3 360,00 грн.

Зі змісту ст. 263 КАС України
випливає, що під зміною способу і
порядку виконання рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації виконання рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленими. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав (обставин, що перешкоджають
належними чином виконати судове
рішення в адміністративній справі
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим) та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду, або ж відмовити по даному
питанню, не змінюючи при цьому його
змісту.

Із даного подання вбачається, що
державний виконавець просить суд
змінити спосіб та порядок виконання
судового рішення не вказує яким саме
шляхом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно до ч. 3 ст. 11 КАС України кожна
особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України
крім прав та обов'язків, визначених у
статті 49 цього Кодексу, позивач має
право в будь-який час до закінчення
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного
позову. Позивач має право відмовитися
від адміністративного позову у суді
апеляційної чи касаційної інстанції
до закінчення відповідно
апеляційного чи касаційного розгляду.
Позивач має право до початку
судового розгляду справи по суті
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

На підставі вищевикладеного позовні
вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління
праці та соціального захисту населення
в Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії були
розглянуті у судовому порядку і при
розгляді досліджені всі обставини
справи, розглянуті конкретно всі
заявлені позовні вимоги, їх
формулювання знайшли своє вірне
відображення в постанові, яка набрала
законної сили, також в вказаному
судовому рішенні конкретно
відображено аналіз обставин справи та
правового обґрунтування,
проаналізовано надані та добуті судом
докази, по всім заявленим позовним
вимогам надано висновок суду та в
постанові суду містяться посилання на
відповідні норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

Також суд враховує позицію Вищого
Адміністративного Суду України,
висловлену в інформаційному листі від
13 червня 2012 року за № 1483/12/13-12 та
Верховного Суду України, викладену в
постанові від 28 жовтня 2008 року по
справі за позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області, а саме: що
відповідно ст. ст. 21, 105, 162 КАС України
адміністративний суд повинен
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат певній категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Крім того, відмовляючи в задоволені
заяви, судом також врахована довідка
Вищого Адміністративного Суду України
від 20 лютого 2012 року про узагальнення
та вивчення практики розгляду і
вирішення адміністративними судами
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
в якій зазначено, що "З огляду на
положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України у
досліджуваній категорії справ суд,
встановивши, що відповідачі порушили
норми права, які регулюють спірні
відносини, визнає такі дії незаконними
і зобов'язує відповідачів провести
нарахування та здійснити виплату (а не
стягнути суму) належних сум для
усунення наслідків протиправних дій".

За таких обставин та з урахуванням
всебічного дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою, суд приходить до висновку про
необґрунтованість даного подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення, оскільки відсутні обставини,
що утруднюють виконання рішення, таким
чином, подання не підтверджене,
безпідставне і не ґрунтуються на
вимогах, передбачених законом, а тому
суд вважає за необхідне відмовити у
його задоволенні.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 160, 186, 263 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
рішень у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі №
2-а-5463/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпропетровській
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі апеляційної скарги на
ухвалу суду протягом 5 днів з дня її
проголошення або в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 186 КАС України.

Суддя:
Г.В. Черновськой