Справа № 820/292/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 січня 2014 р.
№ 820/292/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Севастьяненко К.О., розглянувши у
приміщенні суду в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області до Відділу Державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про визнання дій
незаконними, скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу Державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, в якому просить суд:

- визнати незаконними та протиправними
дії державного виконавця ВДВС
Чугуївського МРУЮ Харківської області
Папян Д.А., щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження виконавчого
листа Харківського окружного
адміністративного суду №2а-5422/12/2070 від
23.05.2012 про стягнення з фізичної особи -
приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010 грн. 30
коп.;

- скасувати постанову старшого
державного виконавця ВДВС
Чугуївського МРУЮ Папян Д.А. від
10.12.2013 ВП №41111303 "Про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа)";

- зобов'язати ВДВС Чугуївського МРУЮ
Харківської області прийняти до
примусового виконання виконавчий лист
Харківського окружного
адміністративного суду № 2а-5422/12/2070 від
23.05.2012 про стягнення з фізичної особи -
приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010 грн. 30
коп. та прийняти нову постанову про
відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 10.12.2013 р. державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області Папян Д.А. була
винесена постанова ВП № 41111076 про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
2а-5422/12/2070, виданого 23.05.2012 року
Харківським окружним адміністративним
судом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості у
розмірі 4010,30 грн. Позивач вважає дії
державного виконавця незаконними та
протиправними, а вищевказану постанову
такою, що підлягає скасуванню, оскільки
у спірних правовідносинах не існує
визначених законом підстав для
прийняття органом державної
виконавчої служби рішення про відмову
у відкритті виконавчого провадження з
підстав переходу вимоги стягнення від
одного органу до іншого. На думку
позивача, державний виконавець не
наділений повноваженнями самостійно
визначати стягувача за виконавчим
листом. Посилаючись на викладені
обставини, позивач просив суд ухвалити
рішення про задоволення позовних
вимог.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, до суду
надав заяву про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, причин
неприбуття суду не повідомив, заяви про
відкладення розгляду справи чи розгляд
справи за відсутності до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд вважає, що перешкод для розгляду
справи немає, а саме: відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта; особи,
які беруть участь у справі, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а тому
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами в порядку письмового
провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС
України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою ВП №
41111076 від 10.12.2013 р. відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-5422/12/2070, виданого
23.05.2012 року Харківським окружним
адміністративним судом, про стягнення
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010 грн. 30
коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що вона була прийнята на
підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме: у
зв'язку з тим, що з 01.10.2013 року стягнення
єдиного внеску входить до компетенції
органів доходів і зборів та його
територіальних органів з набранням
чинності 11.08.2013 року Закону України від
04.07.2013 року №406-VII "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України в
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи", а тому, на думку відповідача,
виконавчий документ пред'явлено до
виконання неналежним стягувачем.

Отже, фактичною підставою для
винесення оскаржуваної постанови
стали обставини переходу з 01.10.2013 року
до органів доходів і зборів та його
територіальних органів компетенції
щодо стягнення єдиного внеску.

Суд зазначає, що пунктом 2 частини 2
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою зокрема, такі виконавчі
документи, як ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ повинен
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою із зазначенням її
прізвища та ініціалів і скріплений
печаткою. Скріплення виконавчого
документа гербовою печаткою є
обов'язковим у разі, якщо орган
(посадова особа), який видав виконавчий
документ, за законом зобов'язаний мати
печатку із зображенням Державного
Герба України. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Дослідивши зміст виконавчого листа №
2а-5422/12/2070, виданого 23.05.2012 року
Харківським окружним адміністративним
судом про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4010 грн. 30 коп., суд зазначає, що він
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
"Про виконавче провадження" та строк
його пред'явлення до виконання не
закінчився.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження.

В оскаржуваній постанові державним
виконавцем не зазначено, які саме
обставини виключають здійснення
виконавчого провадження і яким саме
законом вони передбачені. Посилання на
те, що з 01.10.2013 року стягнення єдиного
внеску входить до компетенції органів
доходів і зборів та його
територіальних органів у зв'язку з
набранням чинності з 11.08.2013 року Закону
України від 04.07.2013 року №406-VII "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України в зв'язку з проведенням
адміністративної реформи", суд вважає
необґрунтованим, оскільки законом така
підстава для відмови у відкритті
виконавчого провадження не
передбачена.

Крім того, статтею 11 Закону України "Про
виконавче провадження" не передбачено
право державного виконавця обирати
сторін виконавчого провадження, тоді
як відповідно до статті 264 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено право державного
виконавця подавати до суду подання про
заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
фактично позбавив права позивача або
іншої заінтересованої особи
звернутися до суду з заявою про заміну
сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачем за правилами ч. 2 ст. 71 КАС
України не доведено, що він діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений законом.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням вищевказаного суд
приходить до висновку, що у відповідача
були відсутні правові підстави для
відмови в прийнятті до провадження
виконавчого документа та відмови в
відкритті виконавчого провадження, а
тому суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача в частині скасування
постанови від 10.12.2013 ВП №41111303 "Про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)".

Щодо позовної вимоги про визнання
незаконними та протиправними дії
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області Папян Д.А. щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом № 2а-5422/12/2070, виданим
23.05.2012 року Харківським окружним
адміністративним судом, про стягнення
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010 грн. 30
коп., суд зазначає, що вона є похідною, а
також належним способом захисту у
спірних правовідносинах є саме
скасування рішення відповідача. Отже,
суд приходить до висновку, що
вищевказана позовна вимога
задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Відділу Державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області прийняти до примусового
виконання виконавчий лист № 2а-5422/12/2070,
виданий 23.05.2012 року Харківським
окружним адміністративним судом, про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4010 грн. 30 коп. та прийняти нову
постанову про відкриття виконавчого
провадження., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не може підміняти
суб'єкта владних повноважень в
реалізації відповідних управлінських
функцій і вирішенні питань, віднесених
до виключної компетенції такого
суб'єкта. Питання про відкриття
виконавчого провадження віднесено
виключно до компетенції державного
виконавця та не входить до компетенції
суду, а тому вказані позовні вимоги є
такими, що не відповідають нормам
матеріального та процесуального права.

Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи висновок суду
про обґрунтованість позовних вимог про
скасування оскаржуваної постанови, з
метою повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати відповідача повторно
розглянути заяву про примусове
виконання виконавчого листа №
2а-5422/12/2070, виданого 23.05.2012 року
Харківським окружним адміністративним
судом, про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4010 грн. 30 коп.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області до Відділу Державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про визнання дій
незаконними, скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області Папян Д.А. від 10.12.2013 ВП №41111303
"Про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)".

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області повторно
розглянути заяву про примусове
виконання виконавчого листа №
2а-5422/12/2070, виданого 23.05.2012 року
Харківським окружним адміністративним
судом, про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4010 грн. 30 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
К.О. Севастьяненко