Справа № 812/7454/13-а
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гончарова І.А.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/7454/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Василенко Л.А.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комсомольський
кам'яний кар'єр» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня
2013р. по справі № 812/7454/13-а (головуючий І
інстанції Гончарова І.А.) за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комсомольський
кам'яний кар'єр» до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Свердловську Луганської області про
визнання протиправною вимоги №118/8 від
05.08.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Свердловську Луганської
області про визнання протиправною
вимоги №118/8 від 05.08.2013 року.

Постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2013р. у задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Позивач вважає, що судом першої
інстанції не прийнято до уваги тих
обставин, що ухвалою господарського
суду Луганської області від 10.11.2009 року
про порушення провадження у справі про
банкрутство, за заявою кредитора УПФУ
в м.Свердловську відкрито процедуру
розпорядження майном позивача та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів. Ухвалою господарського
суду Луганської області від 08.04.2010 року
затверджено реєстр вимог кредиторів
ТОВ «Комсомольський кам'яний кар'єр» до
якого включено вимоги УПФУ в
м.Свердловську загальною сумою 503188,99
грн. За період з листопада 2009 року по
липень 2013 року відповідачем нарахована
сума поточної заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 671451,00 грн. Таким чином, загальна
сума вимог УПФУ в м.Свердловську з
урахуванням реєстрової заборгованості
станом на 01.07.2013 року становить 1 174639,99
грн. За період процедури санації
боржником сплачено реєстрову
заборгованість УПФУ в м.Свердловську в
сумі 562177,82 грн. та поточну
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 626590,18 грн.
Таким чином, переплата по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування станом
на 01.07.2013 року становить 14128,01
грн..Станом на 01.08.2013 року позивач має
поточну заборгованість зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
20696,97 грн. за червень 2013 року. На думку
позивача, поточні вимоги відповідача в
розмірі 39888,80 грн. складаються зі штрафу
та пені, неправомірно нарахованих за
період з лютого 2011 року по листопад 2012
року, адже відповідно до вимог Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» боржник
повинен виконувати зобов'язання, що
виникли після введення в дію мораторію,
але пеня та штраф за їх невиконання або
неналежне виконання не нараховуються.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому
згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України справу було розглянуто в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач є
платником єдиного внеску та перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області.

Відповідачем 05 серпня 2013 року
винесено вимогу від 05 серпня 2013 року №
Ю-118/8 про зобов'язання позивача
сплатити суму боргу в розмірі 66960,60 грн.,
яка складається з недоїмки з єдиного
внеску за березень-червень 2013р. в
розмірі 60585,77 грн.; штрафу в розмірі 3154,31
грн. та пені в розмірі 3220,52 грн. за
несвоєчасну сплату єдиного внеску за
листопад 2012р.- лютий 2013р.

Згідно до вимог частини 8 статті 9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

У частині 6 статті 25 наведеного
Закону встановлено, що за рахунок сум,
що надходять від платника єдиного
внеску або від державної виконавчої
служби, погашаються суми недоїмки,
штрафних санкцій та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним
суми єдиного внеску зараховуються в
рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення.

Тобто, чинним законодавством
чітко визначено право відповідача
направляти сплачені позивачем суми
поточних платежів в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості .

За таких обставин, колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції про те, що оскільки
позивач мав несплачену недоїмку, пеню
та фінансові санкції, то відповідачем
правомірно було направлено сплачені
позивачем поточні суми страхових
внесків в рахунок сплати недоїмки, пені
та фінансових санкцій.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом.

За приписами п.2 ч.11 ст.25
наведеного Закону територіальні
органи Пенсійного фонду застосовує до
платника єдиного внеску штрафні
санкції: за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу ( ч.10 ст.25 Закону).

Згідно до ч. 13 наведеної норми
нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

З матеріалів справи ( зокрема
картки особового рахунку позивача)
вбачається, що єдиний внесок
нарахований до сплати за листопад 2012р.-
лютий 2013р. був сплачений позивачем з
порушенням встановленого строку. За
таких обставин, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачем
правомірно було застосовані фінансові
санкції.

У зв'язку із наявністю у позивача
суми недоїмки з єдиного внеску за
березень-червень 2013р. в розмірі 60585,77
грн.; штрафу в розмірі 3154,31 грн. та пені в
розмірі 3220,52 грн. за несвоєчасну сплату
єдиного внеску за листопад 2012р.- лютий
2013р., суд апеляційної інстанції
погоджує висновок суду першої
інстанції щодо правомірності
формування відповідачем вимоги від 05
серпня 2013 року № Ю-118/8.

Згідно до вимог ст.ст.1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
стосовно якого порушено справу про
банкрутство грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

За приписами ч.4 ст.12 наведеного
Закону протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Суд апеляційної інстанції погоджує
висновок суду першої інстанції про те,
що дія мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів. Що стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями згідно із загальними
правилами нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Аналогічна позиція викладена
Верховним судом України у постанові
від 09.07.2013р.

Як вбачається з матеріалів
справи, ухвалою господарського суду
Луганської області від 10.11.2009 року було
порушено провадження у справі про
банкрутство позивача та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Враховуючи те, що строк
зобов'язання зі сплати єдиного внеску
за спірні періоди настав у позивача
після порушення провадження у справі
про банкрутство, суд апеляційної
інстанції вважає правомірним висновок
суду першої інстанції про те, що дія
мораторію на виконання цих зобов'язань
не поширюється.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правомірно було
відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про те, що
при розгляді справи судом першої
інстанції було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку
про те, що підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні, а тому відхиляє апеляційну
скаргу і залишає судове рішення без
змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Комсомольський кам'яний кар'єр» на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня
2013р. по справі № 812/7454/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня
2013р. по справі № 812/7454/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

Л.А.Василенко