Справа № 2-а-8983/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 р.Справа № 2-а-8983/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Рудяк А.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В. та Золотнікова О.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 20
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії як
«дитині війни», -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
визнання неправомірної бездіяльності
та зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 20 лютого 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії, відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 27 січня 2011 року по 30 червня
2011 року з урахуванням фактично
виплачених сум як «дитині війни».

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни згідно
з посвідченням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наявності у
позивача права на щомісячне підвищення
пенсії на 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року) дітям
війни пенсія або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17
Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Із врахуванням наведених положень
чинного законодавства України,
висновок суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача в частині
зобов'язання відповідача провести
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком за
зазначений вище період є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
залишити без задоволення, а постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20 лютого 2013 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов