Справа № 242/6322/13-а
Суддя: Ясинський О. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/6322/13-а
Провадження №2-а/242/21/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м.
Селидове

Селидівський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді - Ясинського О.В.,

за участю: секретаря судового
засідання Наріжної О.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Селидове адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.Селидове
Донецької області про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах, -

в с т а н о в и в :

24.12.2013року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Селидове Донецької області (далі -
УПФУ в м.Селидове) про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах. На
обґрунтування вимог вказав, що 15 жовтня
2013 року він звернувся до відповідача з
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», оскільки на час
звернення він досягнув 50 років, мав
стаж роботи тривалістю не менше 20
років, з них не менше 10 років на роботах
з особливо шкідливими і важкими
умовами праці.

Але рішенням від 25 листопада 2013 року №
1040 позивачу відмовлено в призначенні
пільгової пенсії, з посиланням на
відсутність необхідного пільгового
стажу 10 років за Списком №1.
Відсутність необхідного пільгового
стажу за Списком № 1 відповідач
обґрунтував тим, що період роботи
позивача з 22 серпня 1992 року по 01 серпня
2002 року в ВАТ «Карельский окатыш» в
якості електрослюсаря чергового та по
ремонту обладнання не зараховано УПФУ
в м.Селидове до пільгового стажу через
відсутність атестації робочих місць за
цей період.

Цей період роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, що разом складає
9 років 11 місяців 10 днів зарахований
відповідачем до загального страхового
стажу, а отже, стаж пільгової роботи за
Списком № 1 УПФУ в м.Селидове штучно
занижений і замість 12 років 01 місяця 14
днів пільгового стажу фактично
зараховано лише 2 роки 01 місяць 21 день.

З рішенням УПФУ в м.Селидове позивач не
згодний, вважає що воно прийняте
відповідачем всупереч законодавству
про пенсійне забезпечення і порушує
зобов'язання, взяті на себе державою
Україна на підставі Угоди про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від
14.01.1993року. Позивач зазначив, що
відповідач зобов'язаний був зарахувати
спірний період роботи у ВАТ
«Карельский окатыш» до пільгового
стажу, оскільки цей стаж набутий у
зв'язку з трудовою діяльністю на
території Російської Федерації і на
підставі статті 6 Угоди від 14.01.1993 року є
таким, що визнається державою Україна.

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати протиправним та
скасувати рішення Управління ПФУ в
м.Селидове від 25 листопада 2013 року про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язати Управління ПФУ в м.Селидове
зарахувати періоди роботи з 22.08.1992року
по 01.08.2002року у ВАТ «Карельский окатыш»
в якості електрослюсара чергового та
по ремонту обладнання в цеху
рудоуправління до пільгового стажу за
Списком № 1, зобов'язати відповідача
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах з 04 жовтня 2013 року.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи у встановленому законом порядку
повідомлений належним чином. Надав
суду письмові заперечення, в яких
зазначив, що ОСОБА_1 15.10.2013 року
звернувся до УПФУ в м.Селидове із
заявою № 2889 про призначення пенсії
відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення». Страховий стаж
на момент звернення складає 29 років 02
місяця 29 днів, в тому числі стаж роботи
за списком № 1 - 2 роки 01 місяць 21 день, за
списком № 2 - 3 роки 8 днів.

Відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць. Постановою
КМУ від 01.08.1992 року № 442 встановлено, що
відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» пенсії за віком на
пільгових умовах за списками № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення, затвердженими
Кабінетом Міністрів України
призначаються за результатами
атестації робочих місць.

До пільгового стажу за Списком № 1 не
зараховано період роботи позивача у
ВАТ «Карельский окатыш» з 22.08.1992року по
01.08.2002року в якості електрослюсаря
чергового та по ремонту обладнання
через відсутність атестації робочих
місць. Оскільки у позивача відсутній
необхідний пільговий стаж 10 років за
Списком № 1, права на призначення
пенсії на пільгових умовах у
відповідності до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» він не має.
Просив відмовити позивачу у позові.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено, що позивач 04
жовтня 2013 року досягнув пенсійного
віку - 50 років. 15 жовтня 2013 року він
звернувся до УПФУ в м.Селидове з
письмовою заявою № 2889 про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням УПФУ в м.Селидове від 25.11.2013
року № 1040 позивачу відмовлено в
призначенні пільгової пенсії. Згідно
змісту оскарженого рішення, підставою
відмови в призначенні пенсії
відповідач зазначає відсутність у
позивача 10-ти річного пільгового стажу
за списком № 1, період роботи з 22 серпня
1992 року по 01 серпня 2002 року в ВАТ
«Карельский окатыш» в якості
електрослюсаря чергового та по ремонту
обладнання не зараховано до пільгового
стажу через відсутність атестації
робочих місць за цей період.

Відповідно розрахунку стажу УПФУ в
м.Селидове № п/с 2889 загальний страховий
стаж ОСОБА_1 складає 29 років 02 місяці 29
днів, з них відповідачем зараховано до
пільгового стажу за Списком № 1 - 2 роки
01 місяць 21 день, за списком № 2 - 3 роки 8
днів. З цього розрахунку також
вбачається, що до пільгового стажу за
Списком № 1 не зарахований період
роботи позивача з 22.08.1992року по
01.08.2002року, що разом складає 9 років 11
місяців 10 днів. Цей період роботи
зарахований відповідачем до
загального страхового стажу, що
оспорюється позивачем.

Разом з тим, судом встановлено, що в
періоді часу з 04.09.1986року по 01.08.2002року
ОСОБА_1 працював у ВАТ «Карельский
окатыш» м.Костомукша, Республіка
Карелія, Росія, про що свідчать записи в
трудовій книжці за № 11-19. З 02.01.1992року
позивач переведений на роботу
електрослюсара чергового та по ремонту
обладнання четвертого розряду в
рудоуправління (запис в трудовій за №
17), з 01.07.1996року йому присвоєний п'ятий
розряд (запис - № 18).

Звільнений на підставі пункту 3 статті
77 Трудового кодексу Російської
федерації, останній день роботи 01
серпня 2002 року (запис в трудовій за № 19).
Аналогічні дані містяться в архівній
довідці від 11.10.2013року № 945.

Листом від 23.10.2013року № КО-13-3597 ВАТ
«Карельский окатыш» додатково
повідомив, що матеріалами про
результати атестації робочих за період
з 1986 року по 2002 рік підприємство не
розраховує.

Згідно довідки від 22.10.2013року № 681,
виданої ВАТ «Карельский окатыш»
м.Костомукша, що уточнює характер
роботи та умови праці, що дають право на
дострокове призначення пільгової
пенсії, з 02.01.1992року по 01.08.2002року ОСОБА_1
працював у виробництві: Гірничі роботи;
в цеху: Рудоуправління; в якості:
електрослюсара чергового та по ремонту
обладнання; особливі умови: як робочий,
зайнятий повний робочий день в кар'єрі
по видобутку залізної руди глибиною 150
метрів і нижче.

Робота: електрослюсар черговий та по
ремонту обладнання передбачена
Списком № 1 розділом 1 підрозділом 3, код
позиції 541, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 року № 10 (пункт 4 довідки).

А отже період роботи позивача з
02.01.1992року по 21.08.1992року в якості
електрослюсара чергового та по ремонту
обладнання зарахований відповідачем
до пільгового стажу за списком № 1 без
даних про результати атестації його
робочого місця.

Згідно історичної довідки від
11.10.2013року № 45, місто Костомукша
Російської Федерації Республіки
Карелія з 22 березня 1994 року віднесено
до районів Крайньої Півночі на
підставі Указу Президента Російської
Федерації від 22.03.1994року № 577.

Перевіривши доводи позову та
заперечень проти нього, оцінивши
досліджені в судовому засіданні докази
з позиції відповідності їх вимогам
щодо належності та допустимості,
офіційно з'ясувавши всі обставини у
справі, проаналізувавши законодавство,
що регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов необхідно
задовольнити.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003року № 1058-IV (далі
- Закон № 1058-IV) законодавство про
пенсійне забезпечення базується на
Конституції України, складається з
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного
забезпечення, міжнародних договорів з
пенсійного забезпечення, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України (далі - закони про
пенсійне забезпечення), а також інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до законів про
пенсійне забезпечення, що регулюють
відносини у сфері пенсійного
забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору.

Міжнародним договором з
пенсійного забезпечення, зокрема
Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасників Співдружності
Незалежних Держав в області пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
визначено, що для встановлення права на
пенсію, у тому числі пенсій на
пільгових підставах і за вислугу років,
громадянам держав-учасників Угоди
враховується трудовий стаж, придбаний
на території будь-якої з цих держав, а
так само на території колишнього СРСР
за час до набрання чинності цієї Угоди
(стаття 6). Необхідні для пенсійного
забезпечення документи, видані в
належному порядку на території держав
Співдружності Незалежних Держав і
держав, що входили до складу СРСР до 1
грудня 1991 року, приймаються на
території держав-учасників
Співдружності без легалізації (стаття
11).

Згідно Рішення Економічного Суду
Співдружності Незалежних Держав від
07.04.2005року № 01-1/6-04 про тлумачення Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасників СНД в області
пенсійного забезпечення від 13.03.1992року,
для встановлення права на пенсію
громадянам держав - учасників Угоди,
включаючи пенсію на пільгових
підставах і за вислугу років,
враховується: трудовий стаж, придбаний
громадянами на території будь-якої з
держав - учасників Угоди.

Крім цього договору,
правовідносини в сфері пенсійного
забезпечення регулюються
двосторонньою Угодою про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн,
підписаною 14 січня 1993 року між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
підписана двостороння (набула чинності
14.01.1993року).

Статтею 6 Угоди від 14.01.1993 року
визначено, що працівники Сторони
виїзду, які працюють на території
Сторони працевлаштування,
користуються правами та виконують
обов'язки, що встановлені трудовим
законодавством Сторони
працевлаштування (включаючи питання
трудових відносин, колективних
договорів, оплати праці, режиму
робочого часу та часу відпочинку,
охорони та умов праці та інші). Трудовий
стаж, включаючи стаж, який обчислюється
у пільговому порядку, і стаж роботи за
спеціальністю, набутий у зв'язку з
трудовою діяльністю на територіях обох
Сторін, взаємно визнається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством Сторони, на території
якої відбувалась трудова діяльність.

Список № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і важкими умовами
праці, зайнятість в яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
передбає, що робота електрослюсара
чергового та по ремонту обладнання,
зайнятого повний робочий день в
кар'єрі, включена до розділу 1
підрозділу 3, код позиції 541.
Зайнятість позивача на роботах з
особливо шкідливими і важкими умовами
праці на умовах повного робочого дня у
спірний період часу не заперечується
відповідачем..

Системний аналіз наведених норм,
що є складовою законодавства України
про пенсійне забезпечення, дозволяє
суду прийти висновку, що в даному
випадку обчислення стажу позивача
здійснюється згідно із законодавством
Російської Федерації, на території
якої відбувалась його трудова
діяльність у спірний період часу. Разом
з тим, в судовому засіданні встановлено
і що підтверджується уточнюючою
довідкою ВАТ «Карельский окатыш»
м.Костомукша від 22.10.2013року № 681, що стаж
роботи позивача за період з 02.01.1992року
по 01.08.2002року, що включає й спірний
період роботи, дає йому право на
дострокове призначення пенсії
відповідно з підп. 1 пункту 1 статті 27
Федерального закону РФ від 17.12.2001року №
173-ФЗ «О трудовых пенсиях в Российской
Федерации».

Таким чином, період роботи
позивача у ВАТ «Карельский окатыш» з
22.08.1992 року по 01.08.2002 року УПФУ в
м.Селидове зобов'язано було зарахувати
не лише до загального страхового стажу,
а й до пільгового стажу за Списком № 1,
оскільки цей трудовий стаж є таким, що
визнається державою Україна згідно
зобов'язань, визначених статтею 6 Угоди
від 14.01.1993 року.

Статтею 71 КАС України визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені ніякими іншими засобами
доказування, крім випадків, коли щодо
таких обставин не виникає спору (ч. 4
ст.70 КАС України).

Доводи відповідача стосовно того, що
спірний період не можливо зараховувати
до пільгового стажу через відсутність
атестації робочих місць з посиланням
на Постанову КМУ № 442 від 01.08.1992року, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки ця постанова стосується
тільки порядку проведення атестації
робочих місць за умовами праці, а не
самого порядку зарахування стажу
роботи у шкідливих умовах праці. Суд
наголошує, що обчислення пільгового
стажу позивача у спірний період
здійснюється згідно з законодавством
держави, на території якої відбувалась
трудова діяльність у цей час.

Про безпідставність заперечень
відповідача безумовно свідчить ще й
той факт, що період роботи позивача у
ВАТ «Карельский окатыш» з 02.01.1992року по
21.08.1992року в якості електрослюсара
чергового та по ремонту обладнання
зарахований УПФУ в м.Селидове до
пільгового стажу за списком № 1 без
даних про результати атестації його
робочого місця. Разом з тим, суд
відмічає, що відповідачем не
заперечувалося, що умови праці під час
роботи позивача за спірний період часу
не змінювались, а також те, що він
вчасно подав усі необхідні документи
відповідачу для призначення пенсії.

Тому суд переконаний, що непроведення
атестації робочих місць підприємством,
на якому працював позивач, не може
позбавити його конституційного права
на соціальний захист щодо вирішення
питань про право на пенсію на пільгових
умовах відповідно до статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення". Це
право, передбачене статтею 46
Конституції України, базується на
конституційних принципах, що
встановлені статтями 1, 3, 6 ч.2, 8, 19 ч.2, 22,
23, 24 ч.1 Конституції України, не може
бути скасовано або звужене, і правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенкства права.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Вищого адміністративного
суду, викладеною в пункті 10 листа від
14.08.2008 № 1406/100/13-08 «Про практику
застосування законодавства з питань
пенсійного забезпечення (за
результатами справ, розглянутих Вищим
адміністративним судом України у
касаційному порядку)».

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
та ін.

З урахуванням вимог
законодавства України про пенсійне
забезпечення, а також встановлених
обставин, суд прийшов переконання, що
не зараховуючи до пільгового стажу за
Списком № 1 стаж роботи ОСОБА_1 з 22.08.1992
року по 01.08.2002 року, набутий позивачем у
зв'язку з трудовою діяльністю на
території Російської Федерації,
відповідач діяв всупереч
законодавству в сфері пенсійного
забезпечення, вийшов за межі своїх
повноважень. А отже оскаржене рішення є
незаконним, таким, що порушує
конституційне право позивача на
пенсійне забезпечення на пільгових
умовах.

Суд відмічає, що включення
вищезазначеного періоду до пільгового
стажу за Списком № 1 дає позивачу право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
04.10.2013року, оскільки на момент
досягнення 50 років він має стаж роботи
більш 20 років, з них пільговий стаж за
списком № 1 складає більш 10 років.

З огляду на це, суд приходить висновку
про обгрунтованість позову і його
задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат, що
складаються з судового збору,
сплаченого позивачем, суд розподіляє
згідно до частини 1 статті 94 КАСУкраїни.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 43, 46
Конституції України, Угодою про
гарантії прав громадян
держав-учасників Співдружності
Незалежних Держав в області пенсійного
забезпечення від 13.03.1992, Угодою про
трудову діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від
14.01.1993, ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст.94, 99, 158-163, 186, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області щодо відмови у
призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької області
№ 1040 від 25 листопада 2013 року про
відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області зарахувати період роботи
ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року по 01 серпня 2002
року у Відкритому акціонерному
товаристві «Карельский окатыш» в
якості електрослюсара чергового та по
ремонту обладнання в цеху
рудоуправління до пільгового стажу за
Списком № 1 та призначити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах з 04 жовтня
2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається до Донецького
апеляційного адміністративного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя