Справа № 826/9210/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9210/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Власенкова
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Усенка В.Г.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

за участю представника позивача -
Марініч А.А., представника відповідача -
Зозулинської Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної фінансової інспекції в м.
Києві до комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району у м. Києві про зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Державна фінансової інспекції в
м. Києві звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до КП "Житлосервіс "Приозерне"
Оболонського району у м. Києві про
зобов'язання виконати пункт 2 вимоги
Держфінінспекції в м.Києві від 15
березня 2013 року № 26-11-14-14/3401.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2013 року та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін, які
прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району у м. Києві є установою,
підконтрольною державній
контрольно-ревізійній службі.

В січні-лютому 2013 року
Держфініспекцією в м. Києві проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Житлосервіс «Приозерне»
Оболонськеого району у м. Києві за
період з 01 квітня 2010 року по завершений
звітний період 2013 року.

Результати ревізії оформлено актом від
06 березня 2013 року № 11-30/536, в якому
зафіксовано виявлені ревізією
порушення.

Так, зокрема, згідно з актом ревізії
встановлена прострочена дебіторська
заборгованість в бухгалтерському
обліку КП «Житлосервіс «Приозерне»
Оболонського району у м. Києві станом
на 01 жовтня 2012 року: по субрахунку 3773
«Інші дебітори» ВАТ «Київводоканал» в
загальній сумі 465 510,44 грн., яка
утворилася з 01 грудня 2006 року за
відшкодування витрат по технічному
обслуговуванню внутрішньо будинкових
каналізаційних мереж, термін позовної
давності якої минув; по субрахунку 3773
«Інші дебітори» рахується дебіторська
заборгованість АК «Київенерго» в
загальній сумі 68 090,48 грн., яка
утворилася з 01 березня 2007 року за
відшкодування 1% за послуги
теплопостачання, термін позовної
давності якої минув; по субрахунку 6853
«Інші кредитори» рахується
дебіторська заборгованість ІВ
Тендерної палати України в загальній
сумі 1 730,00 грн., яка утворилась з січня
2008 року за рекламні блоки, термін
позовної давності якої минув.

Як наслідок, в акті ревізії викладено
висновок про встановлення завищення в
обліку вартості активів, а саме
завищення дебіторської
заборгованості, термін позовної
давності якої минув, на загальну суму 535
330,92 грн., що є порушенням статей 253-257 ЦК
України в частині визначення строків
позовної давності; пункту 1.1 П(С)БО 10
«Дебіторська заборгованість»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 08 жовтня 1999 року
№237, пунктів 16, 18 П(С)БО 1 «Загальні
відомості до фінансової звітності» в
частині надання достовірної
інформації в фінансовій звітності.

Також зазначено, що в порушення статті
193 ГК України, статті 610 ЦК України,
пункту 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та пункту 5
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 10 «Дебіторська
заборгованість», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 08 жовтня 1999 року № 237, підприємством
не вжито усіх необхідних заходів щодо
стягнення дебіторських
заборгованостей (не зверталися до суду
з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу по відшкодуванню
заборгованості), що призвело до зайвих
витрат в сумі 535 330,92 грн. Виявлені
порушення призвели до матеріальної
шкоди (збитків) підприємству на
загальну суму 535 330,992 грн.

З метою усунення виявлених
вищевказаною ревізією порушень
законодавства Держфінінспекцією в м.
Києві на адресу відповідача направлено
вимогу від 15 березня 2013 року № 26-11-14-14/3401
про усунення порушень.

У пункті 2 цієї вимоги зазначено, що
ревізією встановлено, що в
бухгалтерському обліку підприємства
станом на 01 жовтня 2012 року рахується
безнадійна заборгованість, яка
утворилась внаслідок невідшкодування
ВАТ «Київводоканал» витрат по
технічному обслуговуванню
внутрішньо-будинкових каналізаційних
мереж (465,51 тис. грн.), невідшкодування АК
«Київенерго» 1% за послуги
теплопостачання (68,09 тис. грн.) та за
рекламні блоки ІВ Тендерної палати
України (1,73 тис.грн.), строк позовної
давності якої минув, на загальну суму
535,33 тис.грн., щодо якої не вжито всіх
необхідних заходів щодо стягнення, в
результаті чого підприємству завдано
збитків на суму 535,33 тис. грн.

У зв'язку з викладеним Держфініспекція
в м. Києві вимагала від КП «Житлосервіс
«Приозерне» Оболонського району у м.
Києві стягнути на користь підприємства
кошти на суму 535,33 тис.грн. в повному
обсязі, зокрема, шляхом стягнення з ВАТ
«Київводоканал», АК «Київенерго» та ІВ
Тендерної палати України, в тому числі,
за необхідності, шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

В зв'язку з тим, що відповідачем не
забезпечило виконання п. 2 вказаної
вимоги позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що бухгалтерською довідкою КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району у м. Києві за березень 2013 року
підтверджується списання безнадійної
дебіторської заборгованості ВАТ
«Київводоканал», АК «Київенерго», ІВ
Тендерної палати України та
віднесення її на збитки підприємства у
зв'язку із закінченням строку позовної
давності, в зв'язку з чим у суду
відсутні підстави для задоволення
позову про зобов'язання КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району у м. Києві виконати пункт 2
вимоги Держфінінспекції в м. Києві від
15 березня 2013 року 3 26-11-14-14/3401.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» від 26 січня 1993 року №
2939-XII (далі по тексу - Закон № 2939-XII)
Державна контрольно-ревізійна служба
складається з Головного
контрольно-ревізійного управління
України, контрольно-ревізійних
управлінь в Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійних підрозділів
(відділів, груп) в районах, містах і
районах у містах.

Головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно з п. 7 статті 10 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження
і використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням
чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 15
названого Закону законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю є обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що контролюються.

Згідно з п. 4.3 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України, від
03.10.2011 № 1236 Інспекція вживає в
установленому порядку заходів щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме:

- вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства;

- звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно до абз. 1) п. 4.1 Положення № 1236
Інспекція відповідно до покладеного на
неї завдання здійснює державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у місцевих органах
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів.

Згідно з пунктом 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550 якщо вжитими в
період ревізії заходами не забезпечено
повне усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Таким чином, на виконання цих норм
законодавства та у зв'язку з не
усуненням виявлених порушень під час
ревізії, позивачем цілком правомірно
було направлено Вимогу від 15 березня 2013
року № 26-11-14-14/3401, тобто, в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
пунктом 7 частини першої статті 10 та
статті 11 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні».

В своєму рішенні суд першої інстанції,
в якості аргументу для відмови в
задоволенні позовних вимог, послався
на факт списання безнадійної
дебіторської заборгованості ВАТ
«Київводоканал», АК «Київенерго», ІВ
Тендерної палати України та
віднесення її на збитки підприємства у
зв'язку із закінченням строку позовної
давності, та прийшов до висновку про
відсутність підстав для зобов'язання
КП «Житлосервіс «Приозерне»
Оболонського району у м. Києві виконати
пункт 2 вимоги Держфінінспекції в м.
Києві від 15 березня 2013 року 3 26-11-14-14/3401.

Згідно з приписами пункту 4 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 08 жовтня 1999 року №
237 «Про затвердження Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку»,
безнадійною дебіторською
заборгованістю вважається поточна
дебіторська заборгованість, щодо якої
існує впевненість про її неповернення
боржником або за якою минув строк
позовної давності.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
листом від 08 квітня 2013 року № 4242 КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району м. Києва повідомило
Держфінінспекцію в м. Києві про
виконання, зокрема, пункту 2 вимоги від
15 березня 2013 року № 26-11-14-14/3401 шляхом
списання безнадійної дебіторської
заборгованості на підставі наказу від
27 березня 2013 року № 78/1 у зв'язку зі
сплином строку позовної давності по
заборгованості:

- ВАТ «Київводоканал» в розмірі 465,5
тис.грн., яка виникла з 01 березня 2007
року. Рішенням Господарського суду
м.Києва від 18 травня 2010 року № 16/4
відмовлено у задоволенні позову КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району у м.Києві про стягнення з ВАТ
«Київводоканал» 465 510,44 грн. у зв'язку
із пропуском строку позовної давності;

- АК «Київенерго» в розмірі 68,1 тис.грн.,
яка виникла з 01 березня 2007 року;

- ІВ Тендерної палати України в розмірі
1,7 тис.грн., яка виникла з 24 грудня 2007
року.

Бухгалтерською довідкою КП
«Житлосервіс «Приозерне» Оболонського
району у м.Києві за березень 2013 року
підтверджується списання безнадійної
дебіторської заборгованості ВАТ
«Київводоканал» в розмірі 465 510,44 грн.,
АК «Київенерго» в розмірі 68 090,48 грн., ІВ
Тендерної палати України в розмірі 1
730,00 грн. та віднесення її на збитки
підприємства у зв'язку із закінченням
строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що дії КП «Житлосервіс
«Приозерне» Оболонського району у
м.Києві щодо списання згаданої
заборгованості в даному випадку не
підлягають оцінюванню судом, оскільки
не є предметом судового розгляду в
даній справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому, у
відповідності до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

В.Г. Усенко

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 21.01.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Усенко В.Г.