Справа № 2а-1582/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.
Справа № 11136/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Берегівському районі
Закарпатської області на постанову
Берегівського районного суду
Закарпатської області від 10.08.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі про визнання
протиправною бездіяльність Управління
ПФУ у Берегівському районі та
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Берегівському районі
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА :

11 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом у
якому просила зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області (далі - УПФ України в
Берегівському районі) нарахувати та
виплатити йому передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Берегівського районного
суду Закарпатської області від 10.08.2011
року, прийнятою у порядку скороченого
провадження, вказаний позов
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі УПФ
України в Берегівському районі просить
зазначену постанову скасувати і
прийняти нову про відмову у
задоволенні вимог позивачки в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права та неповноту
з'ясування істотних обставин справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
законодавство України не містить
жодного нормативного акту, прийнятого
на виконання вимог ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
про підвищення розміру пенсій дітей
війни на 30 % мінімальної пенсії за віком
та не врегульовує питання про те, які
саме органи мають проводити такі
виплати, за рахунок яких коштів і
джерел. Крім того, залишається
невизначеним порядок обчислення
спірної доплати та його розмір. Просить
врахувати, що встановлений ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 3 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Безспірно встановлено, що позивачка є
дитиною війни та згідно із ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на отримання
підвищення виплачуваної їй
відповідачем пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком.

За чинним законодавством України
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який б
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, на думку апеляційного суду, не
слід брати до уваги при вирішенні
спору, оскільки наявність такої норми
за відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації
конституційних гарантій та права на
отримання підвищення до пенсії дітям
війни, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, як це встановлено
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність вимог позивачки у частині
визнання протиправною відмови
відповідача у підвищенні розміру її
пенсії, як дитині війни, на 30 %
мінімальної пенсії за віком та
правомірність задоволення цих вимог
судом першої інстанції.

Враховуючи те, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивачки здійснює Пенсійний
фонд України в особі управління в
Берегівському районі Закарпатської
області, відповідний обов'язок
правильно покладено на відповідача у
справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачці у
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування встановленого
дітям війни підвищення до пенсії, як на
причину невиконання державою взятих на
себе зобов'язань, до уваги апеляційним
судом не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З огляду на викладене апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області залишити без задоволення, а
постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 10.08.2011
року у справі № 2а-1582/11 - без змін.

Ухвала є остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

О.М. Гінда