Справа № 826/20388/13-а
Суддя: Савченко А.І.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2014 року 10:00 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Савченко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомУправління Пенсійного фонду
України в місті Сєвєродонецьку
Луганської областідоПублічного
акціонерного товариства «Дочірній
банк Сбербанку Росії» простягнення
коштів у сумі 1602,14 грн.
Управління Пенсійного фонду України в
місті Сєвєродонецьку Луганської
області (далі по тексту - позивач, УПФУ в
м. Сєвєродонецьку Луганської області)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Дочірній банк Сбербанку
Росії» (далі по тексту - відповідач, ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії») про
стягнення коштів у сумі 1602,14 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 грудня 2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 21 січня 2014
У судове засідання 21 січня 2014 року
з'явився представник відповідача, який
проти задоволення позову заперечував
та просив у його задоволенні відмовити.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав клопотання
про розгляд справи за його відсутності,
в якому просив позов задовольнити.
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи положення частини 6 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 21
січня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва приходить до наступного.
Статтею 3 указу Президента України від
04 липня 1998 року №734/98 «Про
впорядкування сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та раціональне
використання коштів Пенсійного фонду
України» встановлено, що, починаючи з 1
січня 1999 року, виплата пенсій та
грошової допомоги здійснюється
установами банків за рахунок коштів
Пенсійного фонду України через особові
рахунки пенсіонерів і одержувачів
грошової допомоги (крім пенсіонерів та
одержувачів грошової допомоги, які
проживають у сільській місцевості, де
немає відділень установ банків).
Перелік установ банків, через які
здійснюється виплата пенсій та
грошової допомоги, а також порядок
виплати пенсій та грошової допомоги
через ці установи визначаються
Кабінетом Міністрів України і
Національним банком України.
На реалізацію наведеної бланкетної
норми указу Президента України 30
серпня 1999 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову №1596 «Про
заходи щодо виконання статті 3 Указу
Президента України від 4 липня 1998 року
№734», якою затверджено Порядок виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банківських
установах (далі по тексту - Порядок
№1596).
Згідно пункту 1 названого Порядку він
регулює питання виплати пенсій та
грошової допомоги, що нараховуються
відповідно органами Пенсійного фонду
та органами праці та соціального
захисту населення і фінансуються за
рахунок коштів Пенсійного фонду та
відповідних бюджетів, за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх вклади до запитання (поточні
рахунки) в установах уповноважених
банків (далі - поточні рахунки).
Уповноваженими банками є банки,
визнані переможцями конкурсу на право
виплати пенсій та грошової допомоги
через банківські рахунки за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги,
що проводиться в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, з якими за результатами цього
конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним
фондом укладено відповідні договори.
Пунктом 4 Порядку №1596 закріплено, що
установи уповноважених банків
здійснюють відкриття поточних
рахунків, проводять операції із
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки відповідно
до цього Порядку, угод, укладених ними з
управліннями Пенсійного фонду України
в районах, містах і районах у містах,
управліннями праці та соціального
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті рад (далі -
органи праці та соціального захисту
населення) або центрами з нарахування і
виплати пенсій та допомоги - у регіонах,
де функціонують такі центри.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.
Відповідно до пункту 6 постанови
Правління Національного банку України
від 12 листопада 2003 року №492 «Про
затвердження Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах» для відкриття банківського
рахунку між банком та клієнтом
укладається договір банківського
Так, 13 лютого 2012 року між Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області,
Управлінням праці та соціального
захисту населення Сєвєродонецької
міської ради та Публічним акціонерним
товариством «Дочірній банк Сбербанку
Росії» з дотриманням норм, закріплених
в Порядку №1596, на підставі рішення
конкурсної комісії по вибору банків,
через які здійснюється виплата пенсій
та грошової допомоги за згодою
одержувачів пенсій та допомоги від 15
грудня 2009 року, 13 липня 2010 року, 21 жовтня
2011 року, Договору від 28 грудня 2009 року
№75, Додаткової угоди №3 від 01 листопада
2011 року до договору від 28 грудня 2009 року
№75, укладених Пенсійним фондом
України, Міністерством праці та
соціальної політики України та АТ
«Сбербанк Росії», Договору від 27 липня
2010 року №90, Додаткової угоди від 02
листопада 2011 року до договору від 27
липня 2010 року №90, укладених Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Луганській області, Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Луганської
державної адміністрації та Публічним
акціонерним товариством «Дочірній
банк Сбербанку Росії» було укладено
Договір №9, відповідно до якого Банк
виконує функції виплати пенсій та
грошової допомоги, передбачені
Порядком №1596.
На виконання умов зазначеного договору
08 серпня 2013 року між позивачем та
про відкриття та обслуговування
карткового рахунку з випуском картки в
рамках договору щодо банківського
обслуговування. На підставі
зазначеного договору ОСОБА_1, отримав
картку та ПІН-конверт по карткового
На підставі Договору №9 згідно даних
банківської виписки по рахунку ОСОБА_1
позивачем 14 жовтня 2013 року на рахунок
установи Банку у місті Сєвєродонецьку
Луганської області було перераховано
кошти в сумі 1602,16 грн. на виплату пенсії
ОСОБА_1 за жовтень 2013 року для
зарахування вказаної суми на поточний
Також, як вказує позивач, ним в
електронному вигляді отримано від
регіонального управління Пенсійного
фонду інформацію про громадян, які
померли в іншій місцевості, але
перебували на обліку у позивача,
відповідно до якої ОСОБА_1 згідно
актового запису №176 від 26 вересня 2013
року помер 24 вересня 2013 року.
11 листопада 2013 року позивач звернувся
до Сєвєродонецького відділення
письмовою вимогою повернути вказану
суму у розмірі 1602,16 грн. у зв'язку із
Отже, на момент зарахування коштів на
рахунок ОСОБА_1 відповідач не мав
відомостей про його смерть.
Відповідно до статті 1074 Цивільного
кодексу України обмеження щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на рахунку клієнта, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Разом з тим, відповідно до статті 1071
Цивільного кодексу України, банк може
списати грошові кошти з рахунку
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
договором між банком і клієнтом.

Положеннями пункту 13 Порядку №1596
визначено, що у разі надходження до
уповноваженого банку відомостей про
смерть одержувача пенсії та грошової
допомоги уповноважений банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику списку на
зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення. Суми пенсій та
грошової допомоги, зараховані на
поточний рахунок разом з нарахованими
на них відсотками починаючи з місяця,
наступного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення не
пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Суд зауважує, що наведені положення
Порядку №1596 слід застосовувати з
урахуванням положень угоди, укладеної
між органом Пенсійного фонду та
уповноваженим банком, оскільки, як
зазначено в пункті 4 вказаного Порядку,
установи уповноважених банків
проводять операції із зарахування сум
пенсій та грошової допомоги на поточні
рахунки в тому числі і відповідно до
угод, укладених ними з управліннями
Пенсійного фонду України.

Згідно параграфу 4 статті 8 розділу IV
Договору №9 суми пенсій та грошової
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача, разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця наступного за
місяцем його смерті, установи банку
повертають відповідно органам Фонду
або Управління, за їх письмовим
розпорядження, не пізніше наступного
операційного дня надходження
відомостей про смерть одержувача за
умови наявності цих сум на поточному
рахунку пенсіонера.

Як вбачається із виписки по рахунку
ОСОБА_1, станом на день отримання Банком
відомостей про смерть одержувача - 11
листопада 2013 року, на рахунку
пенсіонера знаходилась сума 2,16 грн., а
кошти у сумі 1600,00 грн. 19 жовтня 2013 року
були зняті з рахунку через банкомат.

На виконання вимоги позивача 16 грудня
2013 року відповідачем, кошти, які
знаходились на рахунку ОСОБА_1 у
розмірі 2,16 грн. та нараховані на неї
відсотки у сумі 0,44 грн., були
перераховані позивачу, що
підтверджується наданими відповідачем
випискою з рахунку ОСОБА_1 від 03 січня
2014 року та меморіальним ордером №99486283
від 04 грудня 2013 року.

Наведене свідчить про те, що відомості
про смерть ОСОБА_1 надійшли до
відповідача після виконання ним
зобов'язань по перерахуванню пенсії на
рахунок пенсіонера, а також після того,
як з рахунку пенсіонера кошти у сумі
1600,00 грн. були зняті через банкомат.

З огляду на встановлені у справі
обставини та з урахуванням вимог
чинного законодавства, яким
регулюються спірні правовідносини, а
також беручи до уваги, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов Договору №9, суд
приходить до висновку про відсутність
у відповідача обов'язку з повернення
позивачу коштів у розмірі 1600,00 грн.,
оскільки така сума не була наявна на
поточному рахунку
одержувача-пенсіонера на дату
надходження відомостей до банку про
смерть такого одержувача.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Доказів, які б спростовували доводи
відповідача, позивач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, враховуючи всі наведені
обставини, Окружний адміністративний
суд міста Києва вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Савченко