Справа № 2а-10533/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/9991/6398/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого
2011 року

у справі № 2а-10533/10/2670

за позовом Дочірнього підприємства
«Печерське монтажне управління»
Відкритого акціонерного товариства
«Південтеплоенергомонтаж»

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Печерське
монтажне управління» Відкритого
акціонерного товариства
«Південтеплоенергомонтаж» (позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
(відповідач) про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
№ /0 від 15 жовтня 2009 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
вересня 2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що назва «Печерськ»
належить до переліку назв об'єктів та
історичних пам'яток, що відносяться до
місцевої символіки, збір на право
використання якої справляється з тих
суб'єктів господарювання, які
використовують зазначену символіку у
комерційних цілях. А відтак, оскільки
позивач, на думку суду, використовує
слово «Печерське», яке є похідним від
назви «Печерськ», у комерційних цілях,
він повинен сплачувати відповідний
місцевий збір.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року апеляційну скаргу ДП «Печерське
монтажне управління»
ВАТ «Південтеплоенергомонтаж»
задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
вересня 2010 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено.
Визнано неправомірним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 жовтня 2009 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого
2011 року та залишення в силі
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 вересня 2010 року.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Крім того, ДП «Печерське монтажне
управління»
ВАТ «Південтеплоенергомонтаж»
заявлено клопотання про заміну
позивача у справі - ДП
«Печерське монтажне управління» ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж» на Дочірнє
підприємство «ЮТЕМ-КРАН» у зв'язку із
зміною назви.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначене клопотання підлягає
задоволенню.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку ДП «Печерське
монтажне управління»
ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2007
року по 31 березня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2007 року по 31 березня 2009 року, за
результатами якої складено акт №
599/1-23-03-00121152 від 02 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 15
жовтня 2009 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання із збору
за право використання місцевої
символіки в розмірі 112 833,41 грн. (74 202,27
грн. - основний платіж, 38 631,14 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

За результатами адміністративного
оскарження, скарги позивача залишено
без задоволення, а спірне податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 6.2, 6.3 розділу 6
Положення про збір за право на
використання символіки міста Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 15 лютого 1994 року № 7 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі -
Положення) з огляду на використання
символіки м. Києва без сплати при цьому
відповідного збору.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з якими погоджується суд касаційної
інстанції.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 15
Закону України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до місцевих
зборів (обов'язкових платежів), зокрема,
належить збір за право використання
місцевої символіки.

Статтею 18 Декрету Кабінету Міністрів
України від 20 травня 1993 року
№ 56-93 «Про місцеві податки і збори» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Декрет №
56-93) органам місцевого самоврядування
надано право самостійно встановлювати
і визначати порядок сплати місцевих
податків і зборів відповідно до
переліку і в межах установлених
граничних розмірів ставок.

Відповідно до статті 12 Декрету № 56-93
збір за право на використання місцевої
символіки справляється з юридичних
осіб і громадян, які використовують цю
символіку з комерційною метою.

Дозвіл на використання місцевої
символіки (герба міста або іншого
населеного пункту, назви чи зображення
архітектурних, історичних пам'яток)
видається відповідними органами
місцевого самоврядування.

Граничний розмір збору за право на
використання місцевої символіки не
повинен перевищувати з юридичних осіб -
0,1 відсотка вартості виробленої
продукції, виконаних робіт, наданих
послуг з використанням місцевої
символіки, з громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю, - п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно із статтею 3 Закону України від 15
січня 1999 року № 401-XIV «Про столицю
України - місто-герой Київ»
територіальна громада м. Києва має
герб, прапор та іншу символіку. Райони в
місті можуть мати власну символіку.

Зміст, опис, порядок використання
символіки визначаються Положенням про
символіку, яке затверджується
відповідно Київською міською радою та
районними в місті радами.

Так, пунктом 1.2 розділу 1 Положення
передбачено, що до місцевої символіки
відносяться назви і зображення
об'єктів та історичних пам'яток міста
згідно з затвердженим розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 15 січня 1996 року № 39
Переліком назв об'єктів та історичних
пам'яток, що відносяться до місцевої
символіки, використання яких
юридичними особами і громадянами у
комерційних цілях підлягає сплаті
збору у встановленому порядку (далі -
Перелік). Це: герб м. Києва; прапор м.
Києва; назви (похідні від назв)
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються в
найменуваннях підприємств або окремих
видах продукції (крім найменувань, які
слугують для визначення
місцезнаходження); зображення об'єктів
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються при
виготовленні друкованої (за
виключенням бланків ділових паперів),
сувенірної, рекламної продукції тощо.

Відповідно до пункту 135 Переліку назву
«Печерськ, Печерська брама» віднесено
до назв, використання яких юридичними
особами і громадянами у комерційних
цілях підлягає сплаті збору у
встановленому порядку.

Разом з тим, аналіз наведених вище норм
свідчить про те, що до місцевої
символіки, яка є предметом справляння
збору, відносяться герб міста або
іншого населеного пункту, назви чи
зображення архітектурних, історичних
пам'яток. При цьому назва району міста
або іншого населеного пункту, якщо
такий район міста або такий населений
пункт не віднесено до архітектурних
пам'яток, до місцевої символіки
відповідно до норм Декрету № 56-93 не
належить.

Отже, включення до Переліку назви
району міста, якщо такий район не
віднесено до архітектурних пам'яток, не
відповідає вимогам Декрету № 56-93.

Крім того, із змісту назви ДП
«Печерське монтажне управління»
ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж» вбачається,
що слово «Печерське» вказує на
територіальну приналежність
монтажного управління, визначає лише
місцезнаходження юридичної особи і не
свідчить про комерційне використання
такої символіки. При цьому будь-які
докази на підтвердження того, що
діяльність позивача пов'язана з
використанням місцевої символіки саме
з комерційною метою, в матеріалах
справи відсутні.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року такою, що прийнята з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до її
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі позивача -
Дочірнє підприємство «Печерське
монтажне управління» Відкритого
акціонерного товариства
«Південтеплоенергомонтаж» його
правонаступником - Дочірнім
підприємством «ЮТЕМ-КРАН».

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
м. Києва відхилити, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.