Справа № 2а-10770/11/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/55290/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва про
зобов'язання списати борг, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 грудня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року,

встановила:

У липні 2011 року фізична
особа-підприємець (далі по тексту - ФОП)
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Солом'янському районі м. Києва, в
якому просив зобов'язати відповідача
списати борг в сумі 1288 грн. 80 коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 грудня 2011 року, залишеною без зміни
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3
було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ФОП ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а в справі
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги,

матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій Управлінням Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва позивачу було направлено
вимогу про сплату боргу від 04 травня 2011
року № Ф-178 на суму 1288 грн. 80 коп. ФОП
ОСОБА_3 23 травня 2011 року направив до
відповідача заяву про неузгодження
вищевказаної вимоги.

Позивач стверджує, що на вказану заяву
Управлінням Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва не
надало відповідь у встановлені законом
строки, а тому вимога про сплату боргу
від 04 травня 2011 року № Ф-І78 вважається
відкликаною.

Не погоджуючись з вимогою відповідача
про сплату боргу від 04 травня 2011 року №
Ф-178 ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_3 суд першої інстанції,
з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідач листом від 07 червня 2011
року № 8033/03 у межах встановленого
строку надав позивачу відповідь на
його заяву від 23 травня 2011 року, а тому
відсутні підстави для відкликання
вимоги про сплату боргу від 04 травня 2011
року № Ф-178.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаними висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розгляду
органами Пенсійного фонду України
скарг па рішення про накладення штрафу,
нарахування пені та заяв
страхувальників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003року № 21-2 (далі -Порядок) у
разі коли страхувальник вважає, що
орган Пенсійного фонду в районі, місті,
районі у місті невірно визначив суму
недоїмки, такий страхувальник має
право звернутися до територіального
органу Пенсійного фонду, вимога про
сплату недоїмки якого оскаржується, з
заявою про узгодження вимоги, яка
подається у письмовій формі та
супроводжується документами
(розрахунками, копіями платіжних
доручень тощо), що свідчать про
неправильність обчислення сум
недоїмки, зазначених у вимозі.

Згідно п. 2.3 Порядку заява про
узгодження вимоги про сплату недоїмки
розглядається територіальним органом
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів від дня її отримання.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою
та/або заявою страхувальника, банку,
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, не надсилається
скаржнику протягом строку,
встановленого для розгляду його скарги
та/або заяви, або протягом строку,
продовженого за рішенням органу
Пенсійного фонду, така скарга та/або
заява, відповідно до п. 6.8 Порядку,
вважається повністю задоволеною на
користь скаржника з дня, наступного за
останнім днем зазначених строків.
Скарга вважається також повністю
задоволеною на користь страхувальника,
банку, організації, яка здійснює
виплату і доставку пенсій, якщо рішення
органу Пенсійного фонду про
продовження строків її розгляду не
було надіслано скаржнику до закінчення
двадцятиденного строку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у своїй заяві про
неузгодження вимоги від 04 травня 2011
року № Ф-178 ФОП ОСОБА_3 просив
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва надати
інформацію про те, за яким місцем
працевлаштування та за який період
була нарахована сума, вказана у вимозі,
надіслати детальний розрахунок картки
особового рахунку платника із вказаним
періодом, за який Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва
здійснило нарахування боргу та
підстави таких вимог, встановлений
законом розмір страхового внеску,
фінансових санкцій та пені, з якого
розрахунку склалася сума вимоги.
Позивач зазначив, що такі відомості
йому потрібні для узгодження або
неузгодження вимоги про сплату боргу.

Вказана заява позивача була розглянута
Управлінням Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва в
порядку, встановленому Законом України
«Про звернення громадян», а не як заява
про узгодження вимоги про сплату боргу,
а тому посилання позивача на п. 6.4
Порядку, яким передбачено направлення
відповіді на заяви листами із
повідомленням про вручення, є
необгрунтованим.

В подальшому, за результатами розгляду
скарги ФОП ОСОБА_3, Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві було прийнято рішення від 11
жовтня 2011 року № 27705/08 про визнання
неправомірними дії відповідача щодо
надання відповіді на заяву позивача
про неузгодження вимоги від 04 травня 2011
року № Ф-178 шляхом направлення листа та
зобов'язано винести рішення згідно
п. 2.5 Порядку.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва від 01 листопада 2011 року № 16802/03
заяву ФОП ОСОБА_3 було залишено без
задоволення, а вимогу про сплату боргу
від 04 травня 2011 року № Ф-178-без змін.

З урахуванням викладеного, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. З ст. 159 КАС України
обгрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.З ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 грудня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня
2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: