Справа № 2а-473/10/1070
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-473/10/1070
Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П.,Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Броварської районної
санітарно-епідеміологічної станції на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
(на даний час - Сектор у Київській
області Державної інспекції України з
контролю за цінами) до Броварської
районної санітарно-епідеміологічної
станції про стягнення економічних
санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна інспекція з контролю
за цінами в Київській області (на даний
час - Сектор у Київській області
Державної інспекції України з контролю
за цінами) звернувся до Київського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Броварської районної
санітарно-епідеміологічної станції, в
якому просив стягнути з відповідача в
дохід Державного бюджету суму
необгрунтовано одержаної виручку та
штрафу в загальному розмірі 497 334,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
період з 02.04.2007 по 05.04.2007 службовими
особами позивача було проведено
перевірку Броварської районної
санітарно-епідеміологічної станції з
питань додержання порядку формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів за період з 01.01.2005р. по 01.04.2007р.

За результатами перевірки позивачем
було складено акт перевірки від 04.05.2007р.
№222, в якому зафіксовано порушення
відповідачем вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 27.08.2003 № 1351 «Про
затвердження тарифів (прейскурантів)
на роботи і послуги, що виконуються і
надаються за плату установами та
закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби», що
призвело до необгрунтовано отриманої
ним виручки в сумі 165 778,00 грн.

На підставі акту перевірки позивачем
було прийнято рішення «Про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін»
від 13.04.2007р. № 96 на загальну суму 497 334,00
грн., за яким підлягає вилученню
необгрунтовано отримана відповідачем
виручка в сумі 165 778,00 грн. та накладено
штраф в розмірі 331 556,00 грн.

Станом на момент розгляду справи
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін відповідачем у
добровільному порядку виконано не
було.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів та
організацію контролю за їх дотриманням
на території республіки закріплені в
Законі України "Про ціни і
ціноутворення" (в редакції, чинній на
момент виникнення правовідносин).

Відповідно до статті 8 вказаного
Закону, державне регулювання цін і
тарифів здійснюється шляхом
встановлення державних фіксованих цін
(тарифів) та граничних рівнів цін
(тарифів) або граничних відхилень від
державних фіксованих цін і тарифів.

Положенням частини 2 статті 13 Закону
України «Про ціни і ціноутворення»
передбачено, що контроль за
додержанням державної дисципліни цін
здійснюється органами, на які ці
функції покладено Урядом України.

Постановою Кабінету Міністрів України
затверджено Положення "Питання
державної інспекції з контролю за
цінами" від 13 грудня 2000 р. № 1819, у зв'язку
з чим такі функції покладено останнім
на Державну інспекцію з контролю за
цінами.

Статтею 14 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» передбачена
відповідальність за порушення
державної дисципліни цін: вилучення в
дохід відповідного бюджету суми
необґрунтовано одержаної виручки та
стягнення штрафу.

Порядок застосування санкцій
визначений Інструкцією про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами (далі
-Інструкція № 298/519), затвердженою
наказом Міністерства економіки та з
питань європейської інтеграції
України та Міністерства фінансів
України 03.12.2001 № 298/519 та зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 18.12.2001
за № 1047/6238.

Так, пунктом 1.3 Інструкції № 298/519
передбачено, що відповідно до Закону
України «Про ціни і ціноутворення»
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню і зараховується в дохід
відповідного бюджету із застосуванням
штрафу у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки
за належністю.

Підставою для застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін є одержання
суб'єктами господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства (п. 1.4
Інструкції № 298/519).

Згідно пункту 3.1 Інструкції № 298/519,
Державна інспекція з контролю за
цінами та державні інспекції з
контролю за цінами в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі приймають рішення про
вилучення сум економічних та
фінансових (штрафних) санкцій у
порядку, передбаченому законодавством.

Основою для прийняття рішень про
вилучення сум економічних та
фінансових (штрафних) санкцій є акти
перевірок, які складаються посадовими
особами органів державного контролю за
цінами.

Як вбачається з акту перевірки від
04.05.2007р. №222, позивачем в порушення
вимог постанови Кабінету Міністрів
України від 27.08.2003 № 1351 «Про
затвердження тарифів (прейскурантів)
на роботи і послуги, що виконуються і
надаються за плату установами та
закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби»,
додатково до фіксованих тарифів було
включено нарахування плати в розмірі 20
відсотків.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997,
№ 168/97-ВР із змінами, внесеними згідно
із Законом України від 15.07.1999 № 977-XIV (у
редакції Законів України від 25.03.2005 №
2505-IV, від 07.07.2005 № 2771-IV), база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком ПДВ, а також
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)).

Оскільки відповідачем не було надано
належних та допустимих доказів, які б
спростовували факт порушення ним вимог
постанови КМУ від 27.08.2003 № 1351, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення вимог даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів зважає на
наявність в матеріалах справи
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року у справі № 22-а-9566/08, залишеною без
змін ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 24 березня 2011 року, якою
було скасовано постанову
Господарського суду Київської області
від 15 листопада 2007 року у справі
№ А9/151-07 та відмовлено в задоволенні
позову Броварської районної
санітарно-епідеміологічної станції до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області про
визнання недійсним рішення від 13.04.2007р.
№ 96 «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін».

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

В силу положень ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі
докази та беручи до уваги вчинені
відповідачем порушення державної
дисципліни цін, колегія суддів дійшла
висновку, що за період з 01.01.2005р. по
01.04.2007р. відповідачем необґрунтовано
було одержано виручку в сумі 165 778,00
грн., а тому рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін від 13.04.2007р. №
96 є правомірним та таким, що винесене з
дотриманням норм чинного
законодавства.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Броварської
районної санітарно-епідеміологічної
станції - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.П.
Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.