Справа № 804/14729/13-а
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 р. Справа № 804/14729/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кучми К.С., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладання
штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до адміністративного суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог послався на те, що в Управлінні
ПФУ в Софіїському районі
Дніпропетровської області виникли
обставини, що виключають можливість
виконання судового рішення у повному
обсязі, оскільки в бюджеті Пенсійного
фонду України та на рахунках
Управління ПФУ в Софіївському районі
Дніпропетровської області відсутні
кошти, які призначені на виконання
рішень суду, а їх переведення з інших
фондів є неможливим. Вина Управління
ПФУ в Софіївському районі
Дніпропетровської області, у
невиконанні вимог державного
виконавця відсутня та враховуючи те, що
справа №804/12793/13-а не вирішена по суті та
судове рішення по справі не набрало
законної сили, позивач просив суд:

- дії головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області по
винесенню постанови про накладання
штрафу в сумі 1 360,00 грн. на управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області від 22.10.2013 року ВП № 38408584,
визнати необгрунтованими;

-скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
накладання штрафу в сумі 1 360,00 грн. від
22.10.2013 року ВП № 38408584.

Позивач в судове засідання свого
представника не направив, про день та
час його проведення повідомлявся
належним чином. Позивач подав до суду
клопотання, в якому позовні вимоги
підтримав та просив подальший розгляд
справи проводити за відсутності його
представника.

Відповідач в судове засідання також
свого представника не направив, про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідач надіслав до суду письмові
заперечення на адміністративний позов,
в яких зазначив, що оскільки ухвалою
Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 27.08.2013
року по справі № 193/960/13-а відмовлено у
задоволенні подання державного
виконавця та згідно з Практикою
Європейського суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» є джерелом права України
свідчить про те, що органи державної
влади не можуть посилатися на
відсутність коштів, як на причину не
виконання своїх обов'язків. Рішення
суду, на підставі якого було видано
виконавчий документ є таким, що набрало
законної сили та пройшло вже дві судові
інстанції, а тому відповідач просив у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на його необгрунтованість.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2013 року
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській
області за заявою стягувача, на
підставі статей 17, 19, 21, 25 Закону України
«Про виконавче провадження» було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-1021/2011,
виданого 04.06.2013 року Софіївським
районним судом Дніпропетровської
області щодо зобов'язання здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність згідно ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 10 грудня 2010
року по день прийняття рішення судом, а
саме - по 05 липня 2011 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням зміни прожиткового
мінімуму та різниці, яка була виплачена
у цей період.

Так, згідно листа УПФ України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області за №2552/05/34 від 25.06.2013 року
пенсіонеру ОСОБА_1 було проведено
перерахунок пенсії за період з 10.12.2010
року по 05.07.2011 року в сумі 1 207,31 грн.
Виплата не здійснена.

15.07.2013 року на адресу Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області за вих. № 2314/15640 державним
виконавцем направлено подання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення, в
порядку ст.263 КАС України, на стягнення
з Управління Пенсійного фонду України
в Софіївському районі
Дніпропетровської області за рахунок
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 суму перерахованого підвищення
пенсії, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність згідно ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 10 грудня 2010
року по день прийняття рішення судом, а
саме - по 05 липня 2011 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням зміни прожиткового
мінімуму та різниці, яка була виплачена
у цей період у розмірі 1 207,31 грн.

Ухвалою Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 27.08.2013
року по справі № 193/960/13-а відмовив у
задоволенні даного подання.

На цій підставі, постановою державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області від 10
вересня 2013 року на Управління ПФУ в
Софіївському районі Дніпропетровської
області накладено штраф у розмірі 680
грн.

22 жовтня 2013 року спірною постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській
області на Управління ПФУ в
Софіївському районі Дніпропетровської
області було накладено штраф у розмірі
1 360 грн. у зв'язку із невиконаннями
рішення суду, у повторно наданий строк
для самостійного виконання.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Згідно ст.3 Закону України «Про
державну виконавчу службу» органами
державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень;

районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Так, з 01 січня 2013 року набрав чинності
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» № 4901-VI,
який встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Зазначеним Законом визначено порядок
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України i є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно зі статтею 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіттям з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого для самостійного
виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.89 даного Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
посадову особу - від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і встановлює новий строк
виконання.

Таким чином, з огляду на те що рішення
суду набрало законної сили 06.03.2013 р.
станом на 22.10.2013 р. не виконане, та
боржником зазначена причина
невиконання - брак коштів Державного
бюджету України, суд доходить висновку,
що постанова про накладення штрафу
прийнята у порядок та спосіб, що
передбачені чинним законодавством та є
належним способом зобов'язання
позивача виконати рішення суду, яке
обов'язковим до виконання.

Також суд враховує позицію, викладену
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 24.04.2013 р. по справі
№К/9991/73371/12 та зазначає, що дії
державного виконавця щодо винесення
постанови про накладення штрафу за
невиконання виконавчого документу
здійснені в рамках Закону України «Про
виконавче провадження», і підстави для
закриття виконавчого провадження у
відповідача відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки доводи позивача по
справі про відсутність фінансування з
Державного бюджету України не
знаходить підтвердження за
матеріалами справи, у формі кошторису
органу пенсійного фонду, та не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 181 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладання
штрафу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя
Кучма К.С.