Справа № 820/7652/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р. Справа № 820/7652/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Прокуратури Харківської
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
07.10.2013р. по справі № 820/7652/13-а

за позовом Харківської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері

до Вільхівської сільської ради
Харківського району Харківської
області

про визнання незаконним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

27.08.2013 року, Харківський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері (далі
- позивач) звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Вільхівської сільської ради
Харківського району Харківської
області (далі - відповідач), в якому
просить суд про визнання незаконним та
скасування рішення ХХХVIII сесії V
скликання Вільхівської сільської ради
від 30.10.2009 року «Про надання згоди на
прийняття до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
району гідротехнічні споруди на
водних об'єктах, розташованих на
території Вільхівської сільської
ради».

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Позивач не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції постанову суду
першої інстанції скасувати, прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням вимог чинного
законодавства, а саме: Закону України
«Про передачу об'єктів державної та
комунальної власності», неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням ХХХVIII сесії V скликання
відповідача від 30.10.2009 року надано
згоду на прийняття до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст району гідротехнічні
споруди на водних об'єктах,
розташованих на території
Вільхівської сільської ради
Харківського району Харківської
області, а саме розташованих в с.
Вільхівка (площа водного дзеркала 8,47 га
та 74 га), а також на відстані 8,5 на схід
від с. Степанки ( площа водного дзеркала
4 га).

Позивачем 14.06.2013 року на рішення
ХХХVІІІ сесії V скликання Вільхівської
сільської ради від 30.10.2009 року внесено
подання про скасування вказаного
рішення на адресу відповідача.

Рішенням ХХVІІІ сесії ІV скликання
Вільхівської сільської ради від 14.08.2013
року подання прокурора було відхилено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що прокурором на вимогу суду не
надано жодних доказів того, що
гідротехнічні споруди на водних
об'єктах, розташованих на території
відповідача обліковуються
(знаходиться в користуванні) органу
державної влади.

Колегія суддів частково погоджується з
цим висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Предметом розгляду даного рішення
стали гідротехнічні споруди на водних
об'єктах, розташованих на території
Вільхівської сільської ради, а саме
розташованих в с. Вільхівка (площа
водного дзеркала 8,47 га та 74 га), а також
на відстані 8,5 на схід від с. Степанки (
площа водного дзеркала 4 га).

У відповідності до ст. 1 Водного
кодексу України водойма - це безстічний
або із сповільненим стоком
поверхневий, водний об'єкт, а водним
об'єктом є природний або створений
штучно елемент довкілля, в якому
зосереджуються води (море, річка, озеро,
водосховище/ставок, канал, водоносний
горизонт).

Згідно до статті 3 Водного кодексу
України зазначено, що усі води (водні
об'єкти) на території України
становлять її водний фонд.

До водного фонду України належать:
поверхневі води: природні водойми
(озера); водотоки (річки, струмки);
штучні водойми (водосховища, ставки) і
канали; інші водні об'єкти; підземні
води та джерела; внутрішні морські
води та територіальне море.

Стаття 4 Водного кодексу України до
земель водного фонду належать землі,
зайняті: морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами;прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; береговими
смугами водних шляхів.

На підставі пп. а, б ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного
майна» не підлягають приватизації
об'єкти та майно, які забезпечують
виконання державою своїх функцій,
забезпечують обороноздатність
держави, її економічну незалежність, та
об'єкти права власності Українського
народу, майном що становить
матеріальну основу суверенітету
України (зокрема, надр корисні копалини
загальнодержавного значення,
території та об'єкти
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, водні
ресурси, лісові ресурси, інші природні
ресурси, які є об'єктами права
власності Українського народу), а також
об'єкти, які забезпечують
життєдіяльність держави в цілому
(зокрема, акваторії морських портів,
гідротехнічні споруди, об'єкти
портової інфраструктури загального
користування, засоби навігаційного
обладнання та інші об'єкти
навігаційно-гідрографічного
забезпечення морських шляхів,
системиуправління рухом суден,
інформаційні системи, навчальний та
гідрографічний флот, майнові комплекси
судноплавних інспекцій).

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про
оренду державного і комунального
майна» передбачено, що не можуть бути
об'єктами оренди, зокрема, об'єкти
державної власності, що мають
загальнодержавне значення і не
підлягають приватизації відповідно до
частини другої ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного майна».

Згідно з п.п. 2, 3 Положення про порядок
передачі об'єктів права державної
власності, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 21.09.1998
за № 1482, передача об'єктів державного
майна, що не увійшло до статутних
капіталів господарських товариств в
процесі приватизації, здійснюється за
рішенням органу, уповноваженого
управляти державним майном, який
приймає майно, за погодженням з
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України, Міністерством
фінансів України і Фондом Державного
майна України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
передачу об'єктів державної та
комунальної власності» гідроспоруди
можуть виступати об'єктами передачі до
сфери управління відповідного органу
виконавчої влади або до комунальної
власності.

За приписами пункту 1 статті 4 цього
Закону їх передача здійснюється при
наявності погодження з міністерствами
та Фонду державного майна України або
за рішенням Кабінету Міністрів
України.

За інформацією Харківського обласного
управління водних ресурсів усі водні
об'єкти Харківської області
відносяться до водних об'єктів
загальнодержавного значення, оскільки
відповідно до Переліку річок та водойм
України, що віднесені до водних
об'єктів місцевого значення,
затвердженого наказом Державного
комітету України по водному
господарству від 03.06.1997 за № 41 та
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 06.01.1998 за № 2/2442, на
території Харківської області
відсутні водні об'єкти місцевого
значення.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги про те, що
гідротехнічні споруди водних об'єктів
є цілісним майновим комплектом разом з
водними об'єктами, що унеможливлює їх
відокремлення та використання окремо
від водних об'єктів без зміни їх
функціонального призначення.

Під час постановлення оскаржуваного
рішення відповідачем не була отримана
згода від відповідного
територіального органу Фонду
державного майна України або Кабінетом
Міністрів України, як це передбачено
наведеними вище нормативними актами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок
апеляційної скарги про протиправність
надання згоди на передачу
гідротехнічних споруд на водних
об'єктах, розташованих на території
Вільхівської сільської
радиХарківського району Харківської
області до спільної територіальних
громад, тому необхідності задовольнити
частково позовні вимоги в частині
визнання незаконним рішення
відповідача.

Стосовно посилань суду першої
інстанції на недоведеність позивачем
своїх доводів та не надання на вимогу
суду доказів, то колегія суддів звертає
увагу на правила частини 5 статі 71 КАС
України, яка каже, що суд може збирати
докази з власної ініціативи, та вважає
даний висновок суду помилковим.

З приводу частини позовних вимог про
скасування оскаржуваного рішення
відповідача від 30.09.2009 року «Про
надання згоди на прийняття до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст району гідротехнічні
споруди на водних об'єктах,
розташованих на території
Вільхівської сільської ради », то
колегія суддів зауважує наступне.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що у разі
відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо,
зокрема, визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині.

Підставою для подання даного позову до
суду стало відхилення подання
прокурора.

Таким чином, колегія суддів, вважає
обраний позивачем спосіб судового
захисту таким що не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до ч.1ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню, а
апеляційна скарга - частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Харківської області задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову Харківської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері до
Вільхівської сільської ради
Харківського району Харківської
області) про визнання незаконним
рішення ХХХVIII сесії V скликання
Вільхівської сільської ради від 30.10.2009
року «Про надання згоди на прийняття до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст району
гідротехнічні споруди на водних
об'єктах, розташованих на території
Вільхівської сільської ради»

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення ХХХVIII
сесії V скликання Вільхівської
сільської ради від 30.10.2009 року «Про
надання згоди на прийняття до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст району гідротехнічні
споруди на водних об'єктах,
розташованих на території
Вільхівської сільської ради».

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
07.10.2013 року - залишити без змін.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Мельнікова Л.В. Бартош Н.С.