Справа № 805/17375/13-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Карпушова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
справа №805/17375/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Карпушової
О.В., суддів Василенко Л.А, Гімона М.М.,
секретар судового засідання Варчук
О.М., за участю сторін: представник
позивача Леушкіна А.Ю., представник
відповідача Цокурова О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Кіровське
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у м. Кіровське
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кіровське
Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 22424,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України у
м. Кіровське Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кіровське
Донецької області про стягнення сум
витрат на виплату пенсій, призначених у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.06.2013 року по
01.11.2013 року в сумі 22424 грн. 80 коп.

Позивач з таким судовим рішення не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати, як прийняту з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Послався на те, що органи
Пенсійного Фонду призначають пенсію у
зв'язку із втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на підставі необхідних
документів для її призначення, а Фондом
відповідно до Порядку здійснюється
відшкодування таких пенсій.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, представник відповідача
заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що між позивачем та
відповідачем підписані Акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з червня 2013 року
по жовтень 2013 року.

Відповідачем не прийнято до
відшкодування суми витрат щодо виплат
пенсій по 32 особам за період 01.06.2013 року
по 01.11.2013 року у розмірі 22424,80 грн., а саме
по 31 особі, які на час смерті
годувальника були працездатними,
оскільки не досягли 55-річного віку:
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на дату смерті
потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_2) виповнилось
43 роки, ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_3) - 41
рік, ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_5) - 38
років, ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_6) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_7) - 36
років, ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_8) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_9) - 41
рік, ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_10) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_11) - 40
років, ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_8) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_12) - 48
років, ОСОБА_36 (ІНФОРМАЦІЯ_13) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_14) - 44
роки, ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_15) - 36
років, ОСОБА_13 (ІНФОРМАЦІЯ_16) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_17) - 53
роки, ОСОБА_14 (ІНФОРМАЦІЯ_18) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_11) - 48
років, ОСОБА_15 (ІНФОРМАЦІЯ_19) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_20) - 40
років, ОСОБА_16 (ІНФОРМАЦІЯ_18) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_9) - 45
років, ОСОБА_17 (ІНФОРМАЦІЯ_21) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_22) - 50
років, ОСОБА_18 (ІНФОРМАЦІЯ_19) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_23) - 50
років, ОСОБА_19 (ІНФОРМАЦІЯ_16) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_24) - 43
роки, ОСОБА_20 (ІНФОРМАЦІЯ_25) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_11) - 44
роки, ОСОБА_21 (ІНФОРМАЦІЯ_26) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_27) - 44
роки, ОСОБА_22 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_5) - 46
років, ОСОБА_23 (ІНФОРМАЦІЯ_28) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_14) - 35
років., ОСОБА_24 (ІНФОРМАЦІЯ_29) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_3) - 44
роки, ОСОБА_25 (ІНФОРМАЦІЯ_18) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_30) - 50
років, ОСОБА_26 (ІНФОРМАЦІЯ_31) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_32) - 33
роки, ОСОБА_27 (ІНФОРМАЦІЯ_33) на дату
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_34) - 38
років, ОСОБА_28 (ІНФОРМАЦІЯ_31) на час
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_35) - 46
років, ОСОБА_29 (ІНФОРМАЦІЯ_36) на час
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_37) - 38
років, ОСОБА_30 (ІНФОРМАЦІЯ_6) на час
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_22) - 39
років, ОСОБА_31 (ІНФОРМАЦІЯ_38) на час
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_32) - 32
роки, ОСОБА_32 (ІНФОРМАЦІЯ_38) на час
смерті потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_39) - 41
рік, ОСОБА_33 (ІНФОРМАЦІЯ_16) на час смерті
потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_40) - 30 років,
ОСОБА_34 (ІНФОРМАЦІЯ_16) на час смерті
потерпілого (ІНФОРМАЦІЯ_23) - 45 років, та
по одній особі ОСОБА_35 (ІНФОРМАЦІЯ_41)
якій на дату смерті потерпілого
(ІНФОРМАЦІЯ_42) виповнилось 56 років, але
була зареєстрована як фізична
особа-підприємець і отримувала доход,
отже не була на утриманні чоловіка.

Зазначені обставини підтверджені
матеріалами справи.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Постановою Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі по тексту - Порядок).

Згідно п. 4 Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: -
сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; - щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; - допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; - сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Статті 21 та 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачають
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ст. 7 Закону України № 2272
від 22.02.2001 року «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
починаючи з 01 квітня 2001 року повинні
відшкодовувати органам пенсійного
фонду пенсії, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Відповідно до Порядку,
затвердженому сумісною постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділенням виконавчої
дирекції Фонду звірку витрат по
особових справах потерпілих, складають
акт щомісячної звірки, в якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідним головним управлінням
ПФУ і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

На виконання вимог зазначеного Порядку
позивач направив відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, за
період з червня 2013 року по жовтень
(включно) 2013 року.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті, а саме: 1) діти,
які не досягли 16 років; діти з 16 до 18
років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку. Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Статтею 34 вказаного Закону
передбачено, що виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
провадиться потерпілому відповідно
до законодавства про пенсійне
забезпечення, а вразі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
особи, зазначені у ст. 33 Закону.

Відповідно до абзацу 2 частини 9 статті
34 Закону передбачено, що причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів. Таким відповідним закладом є
медико-соціальна експертна комісія
відповідно до «Положення про
медико-соціальну експертизу»
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317.

Положення п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлюють, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до п. 3 Порядку,
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до п.п. «а», «в»,
«г», ст. 26, ст.ст. 37, 38 та пенсії виплачені
відповідно до ст.ст. 91, 92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» в разі
настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112.

Крім того, ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» встановлює, що
право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні».

З огляду на вказане, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених п.п. «а»,
«в», «г» ст. 26 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, але вищезазначені особи,
яким позивач виплачував пенсії на
момент смерті потерпілого не досягли
встановленого Законом 55-річного віку
чи не були на його утриманні, оскільки
Закон прямо передбачає умови
отримання такої пенсії по втраті
годувальника, в тому числі досягнення
віку непрацездатності на час
настання страхового випадку, тобто
смерті потерпілого, внаслідок чого у
відповідача відсутні підстави для
відшкодування витрат щодо виплати
пенсій по вказаних особах.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в свою чергу є
підставою для залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали виготовлено
24.01.2014р.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Кіровське
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
р., залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у м. Кіровське
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кіровське
Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 22424,80 грн.,
залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі.

Колегія суддів О.В. Карпушова

Л.А. Василенко

М.М. Гімон