Справа № 2-а-2508/2868/2012
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-2508/2868/2012 Головуючий
у 1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого -
судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О. Є., Романчук О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести нарахування та
виплату основної та додаткової пенсії,
грошової компенсації та допомоги та
доплати до пенсії, за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
на постанову Козелецького районного
суду Чернігівської області від 31 липня
2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з позовом, у
якому просив визнати неправомірними
дії відповідачів та зобов'язати
територіальний орган Пенсійного фонду
України здійснити перерахунок та
виплату основної пенсії по
інвалідності, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю та доплати до
пенсії за проживання на забрудненій
внаслідок Чорнобильської катастрофи
території відповідно до ст. ст. 39, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Крім того, позивач просив
зобов'язати територіальний орган праці
та соціального захисту населення
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення, а також
грошової компенсації у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
відповідно до ст. ст. 37, 48 вказаного
Закону.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 31 липня
2012 року зазначений адміністративний
позов задоволено частково: визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області,
зобов'язано останнє здійснити
перерахунок та виплату грошової
компенсації у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 30%
мінімальної заробітної плати за період
з 03.10.2011 року по 31.12.2011 року відповідно
до ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за 2011 рік відповідно до
ст. 48 вказаного Закону. У решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
територіальний орган праці та
соціального захисту населення подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про
залишення без задоволення вимог
позивача у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції оскаржується лише
управлінням праці та соціального
захисту населення, колегія суддів
переглядає судове рішення в межах
вимог апелянта.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу допомога у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства та
щорічна допомога на оздоровлення має
розраховуватися відповідно до
мінімальної заробітної плати.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
позивач є пенсіонером, особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ
групи, проживає на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, які є постраждалими внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідами
ІІ групи, щорічна допомога на
оздоровлення призначається у розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, при визначенні розміру
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства і щорічної
допомоги на оздоровлення, відповідач
керувався положеннями постанови КМ
України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та проводив виплати у
вигляді 2,10 грн.

Аналізуючи правомірність висновків
суду першої інстанції, колегія суддів
зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України (ст. 113 Конституції
України).

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що постанова КМ України № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суперечить вимогам ст. ст.
37, 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції, приймаючи рішення
про задоволення позовних вимог,
правомірно керувався положеннями
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не приписами
вищенаведеної постанови Уряду.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 207,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області -
залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 31 липня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко
суддя О. Є. Пилипенко
суддя О.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М