Справа № 824/2061/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2061/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Загороднюка А.Г.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника відповідача:
Тарновецького В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
комунального підприємства "Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок" на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Чернівецького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
комунального підприємства "Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 191 448,24 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з комунального
підприємства "Міський торговельний
комплекс "Калинівський ринок"
адміністративно-господарські санкції
на користь позивача в сумі 185296,40 грн та
пені у розмірі 6151,84 грн за нестворені
робочі місця для інвалідів.

Відповідно до постанови
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року адміністративний позов
задоволено: стягнуто з комунального
підприємства "Міський торговельний
комплекс "Калинівський ринок" на
користь Чернівецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 185296,40 грн та пеню у розмірі
6151,84 грн.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове судове
рішення, посилаючись на невірне
застосування норм матеріального та
процесуаольного права, в результаті
чого винесене неправильне судове
рішення, яке просить скасувати з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Позивач в судове засідання суду
апеляційної інстанції свого
уповноваженого представника не
направив, хоча про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, колегія суддів дійшла до висновку
про те, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що згідно звіту відповідача
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2011 рік № 0103 форми № 10-ПІ
поданого 18.01.2012 року, середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу в 2011 році становила 24
чоловіки, з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність (осіб)
значиться 0 чоловік, в графі кількість
інвалідів -штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
значиться 0 чоловік, в той час, як
норматив для працевлаштування
інвалідів становив 1 чоловік. В графі
фонд оплати праці штатних працівників
зазначено 243200,00 грн., а в графі
середньорічна заробітна плата
штатного працівника зазначено
10133,33грн.

Відповідно до Довідки Кельменецького
районного центру зайнятості від 08.06.2012
року №01-11/395, позивач впродовж 2011 року
та 2012 року подав до Кельменецького
районного центру зайнятості один звіт
про наявність вакансій для інвалідів
від 03.10.2011 року за вх.№418 (згідно
статистичних звітів форми №3-ПН "Про
наявність вакансій"). Отже, відповідач
здійснював неналежне інформування
центрів зайнятості, місцевих органів
соціального захисту населення та
відділення Фонду про створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Задовольняючи даний позов, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
відповідач не вжив усіх необхідних
заходів для недопущення порушення
вимог Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" в частині забезпечення
нормативу робочих місць для інвалідів,
а тому вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи та наявним
матеріалам.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 вказаної ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі
Закон) підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону виконанням
нормативу робочих місць у кількості,
визначеній згідно з частиною першою
цієї статті, вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Зі змісту норм статті 20 Закону
вбачається, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

У відповідності до ч.2 ст.20 Закону
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Водночас, ч. 8 ст. 20 Закону передбачено,
що порядок сплати
адміністративно-господарських санкцій
і пені до відділень Фонду соціального
захисту інвалідів, їх акумуляції,
обліку, а також з урахуванням
пропозицій всеукраїнських громадських
організацій інвалідів - використання
цих коштів затверджується Кабінетом
Міністрів України. Так, пунктом 2
Порядку сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 р.
№ 70, передбачено, що роботодавці
сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - відділення Фонду) за
місцем їх державної реєстрації як
юридичних осіб або фізичних осіб -
підприємців на рахунки, відкриті в
органах Державного казначейства, до 15
квітня року, що настає за роком, в якому
відбулося порушення нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів погоджується з тим, що
відповідачем до Чернівецького
міського центру зайнятості звіти про
наявність вакансій форми №3-ПН за
січень та лютий 2012 року не подавалися, в
той час як у цей період на підприємстві
працювало лише 16-ть з необхідних 19-ти
інвалідів.

Також, у звітах про наявність вакансій
форми №3-ПН за жовтень та листопад 2012
року не правильно зазначено кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а саме: в колонці « 15» (окрема
категорія громадян у рахунок броні, а
також інваліди, пенсіонери, студенти та
інші) указано 3 робочих місця для
інваліда, при цьому, у колонці « 1»
(назва професії (посади)) - 4 робочих
місця; а у звіті форми №3-ПН за березень
2012 року взагалі не вказано кількість
вакантних місць для працевлаштування
інвалідів.

Таким чином, у вказаних звітах
інформація про наявність вільних
робочих місць (вакансій), призначених
для працевлаштування інвалідів,
відповідачем була подана не в повному
обсязі.

Відтак, відповідачем не було вжито всіх
необхідних заходів для забезпечення
нормативу робочих місць для інвалідів.

Так, відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1, частини 1 статті 198,
частини 1 статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла до висновку, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
дотриманням норм матеріального права
та з урахуванням приписів
процесуального права, а тому відсутні
підстави для її скасування. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Міський торговельний
комплекс "Калинівський ринок", -
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 січня 2014 року.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Біла Л.М.

Загороднюк А.Г.