Справа № 822/4422/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4422/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Залімського І.
Г.

при секретарі: Ковальчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Молявчик О.В.

відповідача: Балли М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Камянець-Подільському та
Камянець-Подільському районі,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та про на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кам'янець-Подільському про стягнення
коштів в сумі 3226,54 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

УПФУ в м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
звернулося до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кам'янець-Подільському про стягнення
3226,54 грн. заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання. Позовні
вимоги мотивовано тим, що відділенням
фонду не прийняті до відшкодування
суми виплачених пенсій за період з
01.05.2013 року по 30.09.2013 року в загальній
сумі 3226,54 грн., внаслідок чого
утворилась заборгованість, яка
добровільному порядку не сплачена. На
цій підставі просили стягнути її в
судовому порядку.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29.11.2013 року
позов задоволено частково. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29.11.2013 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору. Позивач у поданій ним
апеляційній скарзі просить постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29.11.2013 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову та задовольнити
позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) подану ним
апеляційну скаргу підтримала у
повному обсязі за обставин, викладених
у ній, просила постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
29.11.2013 року скасувати, дала пояснення,
аналогічні доводам, викладеним в
апеляційній скарзі. Проти задоволення
апеляційної скарги позивача
заперечила, вважаючи її безпідставною.

Представник позивача в судовому
засіданні просила подану апеляційну
скаргу задовольнити за обставин,
викладених у ній. Апеляційну скаргу
відділення фонду не визнала у повному
обсязі, проти її задоволення
заперечила.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, згідно актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, розрахунку суми витрат,
таблиці розбіжностей за період з 01.05.2013
року по 30.09.2013 року сума неприйнятих
відповідачем до заліку і відшкодування
сум складає 2795,75 грн.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до статті 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999 року у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку із виплатою пенсій,
передбачених статтею 26 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

В пункті 2 цієї ж статті зазначено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відшкодування таких витрат
регулюється Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного, захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4. Як
вказано в пункті 2 Постанови, Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно пункту 3 Порядку, відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті
26, статей 37,38, та пенсії, виплачені
відповідно до статей 91, 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
разі настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 року №1094 .

Угода про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року
розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Так, згідно
статті 1 Угоди пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. При цьому усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією Угодою
несе Держава, що надає пенсійне
забезпечення (стаття 3 Угоди). Стаття 5
Угоди встановлює, що Угода поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівникам внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди
відповідно до вимог спільної Постанови
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.03 року №
5-4/4, якою затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що регулює
механізм погодження та відшкодування
таких витрат.

Отже за відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кам'янець-Подільському закріплений
обов'язок відшкодувати управлінню
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області нараховану та
виплачену пенсію по інвалідності
внаслідок нещасних випадків на
виробництві або професійних
захворювань, громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року. Оскільки розмір
невідшкодованої суми витрат на суму
2795,75 грн. підтверджується наявними у
справі доказами, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
задоволення позову у цій частині.

Щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності по
громадянину ОСОБА_4 судом першої
інстанції встановлено, що згідно акту
про нещасний випадок, ОСОБА_4 отримав
пошкодження ока через необережну
поведінку іншого учня в приміщенні
класної кімнати під час занять у групі
продовженого дня.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають, зокрема учні та студенти
навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Отже, випадок із ОСОБА_4 є нещасним, але
отриманим не на виробництві і не під
час виконання трудових обов'язків, а
також не з підстав, передбачених ст. 8
вказаного вище Закону, тому призначена
йому пенсія по інвалідності загального
захворювання, яка виплачується
Пенсійним фондом, не може
відшкодовуватись за рахунок страхових
коштів Фонду, тому позов у цій частині
задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційних скарг
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо часткового
задоволення заявлених вимог у спосіб
та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Камянець-Подільському та
Камянець-Подільському районі,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та про, -
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
27 січня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Залімський І. Г.