Справа № 2а-15/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Справа № 9104/71613/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. на постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 13.01.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. про
нарахування і виплату підвищення до
пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.12.2010р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив визнати
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. (надалі -
відповідач, пенсійний орган);
зобов'язати нарахувати та виплатити
йому підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. і надалі нараховувати й
виплачувати підвищення до пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 13.01.2011р.
позов задоволено частково, визнано
протиправними дії пенсійного органу;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок і виплатити позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 13.01.2011р., на
підставі положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум; постанову суду допущено до
негайного виконання; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який покликаючись
на порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та відмовити у
задоволенні заявленого позову.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що Законом України
«Про соціальний захист дітей війни» не
передбачено, які органи повинні
виплачувати підвищення до пенсії, за
рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку та яким чином обчислювати
вказаний розмір. Також наведеним
Законом передбачено проведення
фінансування з Державного бюджету
України, а не з коштів Пенсійного фонду
України.

Крім того, встановлений ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може застосовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
мотивів.

Безспірно встановлено, що позивач
відноситься до категорії громадян,
яким встановлено статус дитини війни,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
останній має право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

В частині дотримання строку звернення
до суду колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України, останнім
не наведено поважних причин його
пропуску, також обґрунтовані підстави
для поновлення вказаного строку не
наведені судом першої інстанції у
судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги приписи ст.100 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що позовні вимоги про визнання
дій протиправними, зобов'язання
пенсійного органу нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії
підлягають задоволенню за період з
02.06.2010р. до 13.01.2011р. включно з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надано право КМ України у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Оскільки названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати, розмір
соціальних виплат згідно із Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, тому її
дія не поширюється на спірні відносини.

За таких умов виплата спірного
підвищення за вищевказаний період
повинна здійснюватися в розмірах,
передбачених ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Також будь-яких обмежень щодо виплати
спірного підвищення до пенсії за
наведений період 2011 року у
вищевказаних розмірах не передбачено
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин).

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсій позивачу здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

В частині доводів апелянта колегія
суддів враховує, що питання
фінансування відповідних видатків з
державного бюджету не виступає
предметом даного спору; проблеми
надання бюджетних коштів пенсійному
органу для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог; також суд першої інстанції не
ухвалював рішення про проведення
виплат з власних джерел фінансування
пенсійного органу, а тому покликання
останнього на можливість нецільового
використання коштів Пенсійного фонду
України є безпідставними.

Покликання апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами лише
цього Закону, чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, із залишенням частини
позовних вимог без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення з вищевикладених
мотивів.

Керуючись ст.ст.99, 100, 160, 195-197, п.п.3, 4 ч.1
ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.1 ст.203, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. задоволити
частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 13.01.2011р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. щодо
нездійснення нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 02.06.2010р. до 13.01.2011р.
включно, із урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», - протиправною.

Зобов'язати Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. провести
нарахування і виплату на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
період з 02.06.2010р. до 13.01.2011р., із
урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
проведених виплат за вказаний період.

Позовні вимоги про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 недоплачене, як дитині війни,
підвищення до пенсії за період з
09.07.2007р. до 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. до
01.06.2010р. включно, - залишити без
розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Р.М. Шавель

Судді:

М.В. Костів

Н.В. Савицька