Справа № 2а-20057/09/0570
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23.01.2014р. м. Київ
К/800/19797/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С., Ситников О.Ф.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Виконавчого комітету Донецької
міської ради та Донецької обласної
державної адміністрації на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Донецької
обласної державної адміністрації,
Виконавчого комітету Донецької
міської ради, Ворошиловської районної
в м. Донецьку ради, Державної
судової адміністрації України, треті
особи: Апеляційний суд Донецької
області, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство
України, про забезпечення
благоустроєним житлом,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2009 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
Донецької обласної державної
адміністрації, Виконавчого комітету
Донецької міської ради, Ворошиловської
районної в м. Донецьку ради, Державної
судової адміністрації України, треті
особи: Апеляційний суд Донецької
області, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство
України, з вимогами про забезпечення
благоустроєним житлом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09.12.2009р. в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013р. скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено. Визнано
бездіяльність Донецької обласної
державної адміністрації, Виконавчого
комітету Донецької міської ради,
Виконавчого комітету Ворошиловської
районної у м. Донецьку ради
протиправною. Зобов'язано Донецьку
обласну державну адміністрацію,
Виконавчий комітет Донецької міської
ради, Виконавчий комітет
Ворошиловської районної у м. Донецьку
ради надати позивачу благоустроєне
безоплатне житло у вигляді окремої
трьохкімнатної квартири, жилою площею
не менше 50, 95 кв.м. у м. Донецьку та
видати ордер на заселення житлової
площі з дотриманням черговості
перебування на квартирному обліку.

У касаційній скарзі представник
Донецької обласної державної
адміністрації, з посиланням на
порушення норм матеріального і
процесуального права, допущених судом
апеляційної інстанції, просить
постанову суду апеляційної інстанції
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник
Виконавчого комітету Донецької
міської ради, з посиланням на порушення
норм матеріального і процесуального
права, допущених судами, просить
вказані судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач відповідно до
постанови Верховної ради України
№3564-ІV від 16.03.2006р. обрана на посаду
судді Апеляційного суду Донецької
області.

Рішенням Ради суддів Донецької
області від 16.11.2005р. позивач включена до
списку суддів Апеляційного суду
Донецької області, які мають потребу в
виділенні житла або коштів на його
придбання та поставлений на квартирний
облік в Апеляційному суді Донецької
області. Рішенням спільного засідання
президії Апеляційного суду Донецької
області та Ради суддів Донецької
області від 12.07.2006р. позивач поставлена
на квартирний облік з 12.07.2006р. для
позачергового одержання житла складом
сім'ї з трьох осіб у зв'язку з
проживанням у гуртожитку у АДРЕСА_1 не
має, користується пільгою за ст. 44
Закону України «Про статус суддів».

Відповідно до ст.ст. 126, 130
Конституції України незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України.
Держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Згідно зі ст.14 Закону України від
07.02.2002р. № 3018-ІІІ «Про судоустрій
України» (чинного на час виникнення
спірних відносин) гарантії
самостійності судів і незалежності
суддів забезпечуються, зокрема,
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням суддів.

Частиною 7 ст. 44 Закону України від
15.12.1992р. № 2862-ХІІ «Про статус суддів»
(чинного на час виникнення спірних
відносин) встановлено, що не пізніш як
через шість місяців після обрання
суддя Конституційного Суду, Верховного
Суду, вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду.

У разі незабезпечення судді
благоустроєним житлом у зазначені
строки суд за рахунок державного
бюджету може придбати квартиру або
будинок за ринковими цінами і передати
їх у користування судді. Порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
влади, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України
постановою від 03.08.2005р. № 707 затвердив
Порядок забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів (був чинним на час
виникнення спору; далі - Порядок),
згідно з пунктами 2, 4 якого суддям, які
відповідно до житлового законодавства
перебувають на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов,
надають окрему квартиру або будинок
місцеві органи виконавчої влади не
пізніше ніж через шість місяців після
їх обрання на посаду. Взяття,
перебування та зняття з обліку судді
здійснюється виконавчими комітетами
рад за місцем роботи відповідно до
житлового законодавства.

У разі коли місцевий орган
виконавчої влади у шестимісячний строк
не забезпечив житлом суддю, який
потребує поліпшення житлових умов, суд
на підставі його заяви за погодженням з
ДСА або її територіальним управлінням
(стосовно судді місцевого суду) може
прийняти рішення про придбання житла
за рахунок коштів державного бюджету
та передачу його у користування судді
(п. 7 Порядку).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що
для забезпечення суддів
благоустроєним житлом ДСА та її
територіальні управління (стосовно
суддів місцевих судів) ведуть
контрольні списки суддів, які
потребують поліпшення житлових умов,
та суддів, які забезпечені житлом, і
вносять місцевим органам виконавчої
влади пропозиції щодо забезпечення
суддів житлом.

Аналіз положень Закону України «Про
статус суддів» та Порядку свідчить, що
обов'язок забезпечити житлом суддю,
який потребує поліпшення житлових
умов, покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді, а дії ДСА та її територіальних
управлінь із забезпечення суддів
житлом є додатковими у разі
невирішення цього питання органом
місцевої виконавчої влади.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції правомірно
скасував постанову суду першої
інстанції та ухвалив нове рішення про
задоволення позову, оскільки висновки
суду першої інстанції про відсутність
у місцевих державних адміністрацій
обов'язку щодо забезпечення житлом
суддів, які потребують поліпшення
житлових умов, не ґрунтуються на
законі.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України
від 09.10.2012р. (справа №21-350а12) та від
21.05.2013р. (справа №21-122а13).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи касаційних скарг
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого судом апеляційної
інстанції рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Виконавчого комітету
Донецької міської ради та Донецької
обласної державної адміністрації
залишити без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановлених статтями 237-244 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя - доповідач
В.М. Кочан

судді

Винокуров К.С.

Ситников О.Ф.