Справа № 203/8478/13-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/8478/13-а
Провадження № 2-а/0203/36/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю представника позивача -
Романенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Дніпропетровської
митниці Міндоходів до державного
виконавця Дніпровського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ Нежумиря А.О.
про визнання незаконною та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2013 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач із вищезазначеним
позовом, в якому просив суд визнати
незаконною та скасувати постанову
відповідача про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 22 листопада 2013 року ВП
№40894598. В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач вказав на те, що
державний виконавець в спірній
постанові як на підстави її винесення
послався на пропуск стягувачем строку
для пред'явлення постанови суду для
виконання, відсутність рішення суду
про стягнення вартості майна з
внаслідок неможливості його
конфіскації, однак пропущений строк
фактично було поновлено стягувачу
судом, про що стягувач повідомив
державного виконавця, а положення
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачають можливість
звернення державного виконавця
самостійно до суду для вирішення
питання про зміну способу та порядку
виконання судового рішення у випадку
неможливості конфіскації визначених
судом предметів. Крім того, в своїй
позовній заяві позивач вказав і на те,
що в спірній постанові державного
виконавця не наведено в чому саме
полягали порушення ст.ст.536, 541 МК
України, ст.ст.11, 19, 22, 24 Закону України
«Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
наполягала на їх задоволенні,
посилаючись на необґрунтованість,
безпідставність спірної постанови
відповідача, невідповідність
викладених в ній обставин фактичним
обставинам звернення постанови суду до
виконання.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надіслав до суду письмові
заперечення, в яких просив відмовити у
задоволенні позову з підстави
законності оскаржуваної постанови та
відмови у відкритті виконавчого
провадження внаслідок пропуску
стягувачем строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання та
наявності обставини, яка виключає
здійснення виконавчого провадження, -
відсутності майна, яке підлягає
конфіскації за постановою суду, та
рішення суду про стягнення вартості
такого майна внаслідок його
відсутності.

Вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 23 лютого 2012 року Кіровським районним
судом м. Дніпропетровська за
наслідками розгляду справи про
порушення митних правил №0418/886/2012
(провадження №3/0418/347/2012) винесено
постанову, якою визнано винним ОСОБА_3 в
порушенні митних правил, передбачених
ст.352 МК України (в редакції 2002 року), із
накладенням адміністративного
стягнення у виді конфіскації на
користь держави безпосередніх
предметів порушення митних правил
(а.с.5-6).

05 березня 2012 року вказана вище
постанова набрала законної сили, а 08
травня 2012 року була направлена
позивачем до Дніпровського відділу ДВС
Дніпродзержинського міського
управління юстиції для виконання в
примусовому порядку, однак листом від 14
серпня 2013 року за підписом в.о.
начальника зазначеного відділу ДВС
позивача повідомлено, що постанова
суду від 23 лютого 2012 року до
Дніпровського відділу ДВС
Дніпродзержинського міського
управління юстиції не надходила, на
примусовому виконанні не перебуває
(а.с.9, 10).

21 серпня 2013 року позивачем повторно
направлено до Дніпровського відділу
ДВС Дніпродзержинського міського
управління юстиції копію постанови
суду від 23 лютого 2012 року, за наслідками
ознайомлення з якою та доданими
документами державним виконавцем 06
вересня 2013 року винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу) ВП
№39692172 з підстави пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання (а.с.11-13).

01 жовтня 2013 року Кіровським районним
судом м. Дніпропетровська задоволено
заяву позивача та поновлено
Дніпропетровській митниці
Міністерства доходів і зборів України
строк для пред'явлення до виконання
постанови Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 лютого 2012
року по справі про порушення митних
правил №0418/886/2012 (провадження
№3/0418/347/2012). Постанова суду, якою
поновлено строк для пред'явлення
виконавчого документу для виконання,
набрала законної сили 14 жовтня 2013 року
(а.с.8).

14 листопада 2013 року позивачем знову
направлено до Дніпровського відділу
ДВС Дніпродзержинського міського
управління юстиції копію постанови
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 лютого 2012 року
для примусового виконання разом із
копією постанови суду про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання від 01 жовтня 2013
року, а також інші необхідні для
відкриття виконавчого провадження
документи. При цьому, позивачем
повідомлено ДВС про відсутність
безпосередніх предметів порушення
митних правил, які підлягають
конфіскації (а.с.14).

Обидві вищезазначені постанови суду
разом з іншими документами були
отримані Дніпровським відділом ДВС
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, однак 22 листопада
2013 року відповідачем із посиланням на
ст.26 ч.1 п.1, 8 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) ВП №40894598. Мотивуючи своє
рішення, державний виконавець послався
на порушення при пред'явленні
виконавчого документу вимог ст.ст.11, 19,
22, 24 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.536, 541 МК України, а
саме вказав на те, що: стягувачем
пропущено тримісячний строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання; постанова суду про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил у
частині кваліфікації виконується
державним виконавцем в установленому
порядку, у спосіб, встановлений
виконавчим документом і Законом
України «Про виконавче провадження»;
відсутнє рішення суду про стягнення
вартості товарів з боржника, який
вчинив порушення митних правил, у
зв'язку із неможливістю конфіскації
товарів (а.с.6, 7).

Питання щодо виконання постанов суду
про накладення адміністративних
стягнень за порушення митних правил
врегульовані нормами Закону України
«Про виконавче провадження», КУпАП, МК
України.

Так, за змістом ст.ст.17, 22 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст.2, 284,
303 КУпАП, ст.ст.487, 527, 528, 541 МК України (в
редакції 2012 року), ст.357 МК України (в
редакції 2002 року) постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушенні (про порушення митних
правил), винесені за наслідками
розгляду таких справ, одночасно є
судовими рішеннями та виконавчими
документами, строк пред'явлення яких до
виконання становить три місяці.

Відповідно ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження», яка визначає
підстави для відкриття виконавчого
провадження, визначено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення. Під час пред'явлення
виконавчого документа або його
дубліката до виконання разом з ним
подаються у разі виконання рішення про
конфіскацію майна за постановою суду -
копія протоколу вилучення майна, що
підлягає конфіскації, або довідка про
відсутність такого майна.

Відповідно до ст.26 ч.1 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження. Про відмову у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.541 МК України, ст.313
КУпАП постанова суду (судді) про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил у
частині конфіскації виконується
державним виконавцем в установленому
законом порядку. У разі неможливості
конфіскації товарів, транспортних
засобів, зазначених у пункті 3 статті 461
цього Кодексу, з осіб, які вчинили
порушення митних правил, державним
виконавцем за рішенням суду в
установленому законом порядку може
стягуватися вартість цих товарів,
транспортних засобів.

Нормою ст.36 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Викладеним вище положенням ст.36 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідають положенням ст.11 ч.3 того
Закону, якими передбачений перелік
прав державного виконавця.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення в
повному обсязі. Правова позиція суду
ґрунтується на тому, що відповідач
відмовив у відкритті виконавчого
провадження фактично з двох підстав
(перша і третя тези переліку порушень в
спірній постанові): пропуску
тримісячного строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання та
відсутності судового рішення про
стягнення вартості майна, яке
підлягало конфіскації, внаслідок
неможливості конфіскації такого майна
(його відсутності). Однак, як вбачається
з матеріалів справи та було
встановлено судом під час розгляду
справи, позивачу судом своєю
постановою від 01 жовтня 2013 року
поновлено пропущений строк для
пред'явлення до виконання постанови
суду від 23 лютого 2012 року як
виконавчого документу, і копію такої
постанови про поновлення строку
відповідач отримав разом із вказаним
виконавчим документом, надісланим
відповідачу для примусового виконання
останній раз в межах поновленого
тримісячного строку. Про обізнаність
відповідача щодо поновлення позивачу
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання
свідчить як зміст оскаржуваної
постанови державного виконавця, так і
письмові заперечення останнього, а
також копія супровідного листа
позивача, за яким відповідачу останній
раз надсилався пакет документів для
відкриття виконавчого провадження. За
таких обставин викладене в спірній
постанові твердження відповідача щодо
пропуску позивачем тримісячного
строку не відповідає фактичним
обставинам і не може бути підставою для
винесення оскаржуваної постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Як неналежну підставу для відмови у
відкритті виконавчого провадження суд
оцінює і посилання відповідача в
спірній постанові на відсутність
судового рішення про стягнення
вартості майна, яке підлягало
конфіскації, внаслідок неможливості
конфіскації такого майна через його
відсутність. Як слідує з аналізу
наведених вище норм ст.ст.19, 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
наведена відповідачем обставина не є
безпосередньо передбаченою законом
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження, а також не
підпадає під дію п.8 ч.1 ст.26 того ж
закону «наявність інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження»,
оскільки за змістом ст.19 ч.4 п.3 Закон
України «Про виконавче провадження»
з'ясування державним виконавцем на
підставі поданих йому стягувачем
документів в тому числі відсутності
майна, яке підлягає конфіскації за
виконавчим документом, є необхідною
умовою саме для відкриття виконавчого
провадження. Останнє, в свою чергу,
вказує на відсутність потреби у
наявності судового рішення щодо
стягнення вартості відсутнього в
боржника майна, яке підлягає
конфіскації, саме на момент вирішення
питання про відкриття виконавчого
провадження. Окрім того, нормами
ст.ст.11, 36 Закону України «Про виконавче
провадження» в контексті ст.541 МК
України передбачена можливість зміни
судом за ініціативою державного
виконавця способу і порядку виконання
постанови суду, зокрема шляхом
стягнення вартості відсутнього майна,
яке підлягає конфіскації, замість його
конфіскації. Відтак, відсутність у
державного виконавця на момент
вирішення питання про відкриття
виконавчого провадження судового
рішення про стягнення вартості
відсутнього в боржника майна, яке
підлягає конфіскації, не є обставиною,
що виключатиме здійснення виконавчого
провадження, а отже і не є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Не є належною підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження
друга зазначена відповідачем у спірній
постанові теза, оскільки вона не тільки
не передбачена законом як обставина
безумовної відмови у відкритті
виконавчого провадження, а й за своїм
змістом є лише констатацією поширення
дії Закону України «Про виконавче
провадження» на порядок виконання
постанови суду по справі про порушення
митних правил.

Не погоджується суд також із
твердженнями відповідача, викладеними
у спірній постанові, про порушення
вимог ст.ст.11 (Обов'язки і права
державних виконавців), 19 (Підстави для
відкриття виконавчого провадження), 24
(Поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання) Закону України «Про
виконавче провадження» при
пред'явленні виконавчого документу для
примусового виконання, оскільки
відповідачем в тексті оскаржуваної
постанови не вказано в чому саме
полягали порушення цих норм закону, а
ті порушення, які зазначені в
постанові, не стосуються предмету
регулювання норм вказаних статей
закону. Крім того, порушень вимог
зазначеним норм не встановлено і судом
під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 17-19, 22, 24, 26, 36 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст.2, 284, 313
КУпАП, ст.ст.487, 527, 528, 541 МК України (в
редакції 2012 року), ст.357 МК України (в
редакції 2002 року), ст.ст.11, 69-72, 79, 86, 158-163,
167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Дніпровського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ Нежумиря А.О.
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
22 листопада 2013 року ВП №40894598.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення постанови з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду,
прийняту згідно зі ст.160 ч.3 КАС України
та/або в порядку письмового
провадження, може бути подана протягом
10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур