Справа № 801/6188/13-а
Суддя: Щепанська Ольга Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/6188/13-а

14.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Щепанської О.А.,

суддів Кобаля М.І. ,

Кондрак Н.Й.

розглянувши апеляційну скаргу
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Пакет Т.В.) від
19.06.13 у справі № 801/6188/13-а,

за позовом Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (вул.
Крилова, 133, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, 95001)

до Кримського республіканського
підприємства "Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Євпаторії" (вул. Д.
Ульянова, 26/28, м. Євпаторія, Автономна
Республіка Крим, 97400)

про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.06.2013 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.06.2013 та прийняти
нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, проведено необхідні
підготовчі дії, передбачені статтею 190
Кодексу адміністративного судочинства
України, які достатні для закінчення
підготовки та призначення справи до
апеляційного розгляду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013 закінчено підготовку та
призначено справу до апеляційного
розгляду.

Розпорядженням голови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.01.2014 року
у складі судової колегії було
здійснено заміну судді Горошко Н.П. на
суддю Кобаля М.І.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 14.01.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статей 195, 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Кримське республіканське відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Кримського республіканського
підприємства "Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Євпаторії" (відповідач)
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за робочі місця не зайняті інвалідами у
2012 році у розмірі 466740,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував порушенням з боку
відповідача законодавства про
соціальну захищеність інвалідів в
Україні в частині недотримання
нормативу робочих місць по кількості
працюючих інвалідів у 2012 році.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

В статті 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" № 875 від 21.03.1991р. (далі Закон №
875), для підприємств (об'єднань), установ
і організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25
чоловік - у кількості одного робочого
місця.

Так, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Відповідно до статті 20 Закону № 875
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

В частині 3 статті 18 Закону № 875
визначено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Отже, цією нормою визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Відтак, цією статтею чітко визначені
обов'язки підприємства, що
використовує найману працю: виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів; надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів; звітувати
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Підприємства, зокрема, інформують
державну службу зайнятості та місцеві
органи соціального захисту населення
про вільні робочі місця та вакантні
посади, на яких може використовуватися
праця інвалідів.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 42 від
10.02.2007р. затверджена форма статистичної
звітності № 10-ПІ "Звіт про зайнятість
та працевлаштування інвалідів", яка
подається підприємствами, установами
та організаціями щорічно відділенню
Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до частини 1 Інструкції щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій", затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.05 №
420, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 21.12.05 за №1534/11814 (далі-
Інструкція), підприємства, установи й
організації, їх структурні підрозділи
та філії незалежно від форми власності
та господарювання повинні за наявності
вакансій у повному обсязі подавати
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакансій) центрам
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків.

Зі звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, наданого
Кримським республіканським
підприємством "Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Євпаторії" до
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів 14 лютого 2013 року, вбачається,
що фактично у відповідача у 2012 році
працювало 4 інваліда (а.с.6).

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Правила подання роботодавцями звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду та
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад)
передбачено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою №
10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів". Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів".

З матеріалів справи вбачається, що
представником відповідача надані
докази того, що відповідачем
систематично надавалася державній
службі зайнятості інформація,
необхідна для працевлаштування
інвалідів, шляхом подання Звітів (форма
№ 3-ПН), у яких зазначено вакансії для
працевлаштування інвалідів (а.с.20-128).
Також, відповідачем подавався позивачу
щорічний звіт за формою № 10-ПІ.

Крім того, відповідачем щомісячно
подавались звіти про наявність
вакансій та потребу в працівниках
(форма № 3-ПН) до Євпаторійського
міського центру зайнятості.

У відповідності до частини 3 статті 19
Закону № 875 підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Проте, відповідно до частини 1 статті 18
цього Закону, забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відтак, стаття 18 Закону № 875 не
встановлює правил, за якими
підприємство було б зобов'язано
самостійно здійснювати пошук
інвалідів для їх працевлаштування на
своєму підприємстві.

Проаналізувавши положення Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця.

В статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
суд виходить із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, при цьому враховує, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Застосування принципу вини як умови
відповідальності пов'язане з
необхідністю доведення порушення
зобов'язання.

Матеріалами справи встановлені факти
того, що Кримським республіканським
підприємством "Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Євпаторії" виконані
вимоги чинного законодавства щодо
виконання нормативу працевлаштування
інваліда, ним надавалися відповідні
звіти за формою № 3-ПН про наявність
вільної вакансії для працевлаштування
інваліда до Євпаторійського міського
центру зайнятості, а також надавалися
щорічні звіти за формою № 10-ПІ до
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, отже, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягаючими задоволенню.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 196, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

2.Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.06.13 у справі №
801/6188/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий суддя підпис
О.А.Щепанська

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис Н.Й. Кондрак

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.А.Щепанська