Справа № 2а-6473/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа №
71572/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання
Король Х.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 28.09.2011р.
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську про визнання
протиправною відмови та зобов"язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И
Л А:

10.02.2011р. позивач звернулася до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську здійснити їй
виплату одноразової грошової допомоги,
передбаченої ст.37 Закону України «Про
державну службу" та зобов'язання
провести таку виплату.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
11.01.2011 року за висновком ЛКК №31 від
6.01.2011 року по стану здоров"я була
звільнена з роботи по п.2 ст.40 КЗпП, з
виходом на пенсію та використала право,
передбачене ст.21 Закону України "Про
основні принципи соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», який гарантує
особам передпенсійного віку, трудовий
договір з якими було розірвано з
ініціативи власника чи уповноваженого
ним органу у зв"язку з виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді, за станом здоров"я, право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, при наявності необхідного
загального стажу та страхового стажу, в
тому числі на пільгових умовах. З 19.01.20011
року відповідачем призначено їй пенсію
державного службовця за віком (стаж
державної служби на день звільнення
становив 16 років 10 місяців 11 днів).
Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу" при виході на пенсію,
набула право на одержання одноразової
грошової допомоги в розмірі 10-ти
місячних посадових окладів.
Відповідачем було відмовлено у виплаті
належної грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу», чим, порушено право на
використання соціальної гарантії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 28.09.2011р. позов задоволено.
Визнано відмову управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську від
26.01.2011 року у виплаті позивачці
одноразової грошової допомоги,
передбаченої ст.37 Закону України "Про
державну службу" незаконною.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
виплатити позивачці одноразову
грошову допомогу в розмірі 10-ти
місячних посадових окладів,
передбачену ст.37 Закону України «Про
державну службу".

Управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську оскаржило дану
постанову, з підстав неповного
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що у висновку ЛКК від
06.01.2011 року позивачці протипоказане
психоемоційне навантаження, робота з
комп'ютером. Пенсійний орган
відноситься до соціальної сфери
обслуговування, а саме це робота з
людьми похилого віку та юридичними,
фізичними суб'єктами господарювання.
Вся робота комп'ютеризована.

До видання наказу про звільнення
ОСОБА_1, згідно з п.2 ст.40 КЗпП України їй
було запропоновано вакантну посаду за
її спеціальністю, від якої вона
відмовилася.

Наказом управління ПФУ в
м.Івано-Франківську №5-0 від 11.01.2011 року
позивача звільнено 11.01.2011 року з посади
заступника начальника відділу по
контрольно-перевірочній роботі за
нарахуванням і сплатою платежів, у
зв'язку з виявленою невідповідністю
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи відповідно до п.2 ст.40 КЗпП
України, про що було зазначено у
трудовій книжці. Підставою даного
звільнення є висновок ЛКК від 06.01.2011
року №31.

Згідно з ст.44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
ОСОБА_1 управлінням виплачено вихідну
допомогу у розмірі не менше середнього
місячного заробітку.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці" від 24.12.1999р. №13
працівникові, який звільняється за
станом здоров"я, вихідна допомога на
підставі ст.44 КЗпП України
виплачується в тому разі, коли трудовий
договір із ним розривається з
ініціативи роботодавця за п.2 ст.40 КЗпП.

Враховуючи обов'язковість додержання
вимог Закону України „Про державну
службу", а також той факт, що підстава
для звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України
не є вихід на пенсію - державному
службовцю не виплачується передбачена
ст.37 цього Закону грошова допомога у
розмірі 10 місячних посадових окладів
та не може бути присвоєно черговий ранг
поза межами відповідної категорії
посад (ст.26 зазначеного Закону).

Обов'язковою умовою для призначення 10
посадових окладів є звільнення
державного службовця з посади у зв'язку
з виходом на пенсію згідно ст.38 КЗпП
України, п.3 ст.30 ЗУ «Про державну
службу". Інші підстави розірвання
трудового договору не надають права на
виплату 10 місячних посадових окладів.

За таких обставин, вимоги позивачки про
стягнення вихідної допомоги у розмірі
10-ти місячних посадових окладів є
безпідставними, оскільки на осіб, які
звільняються згідно з п.2 ст.40 КЗпП
України не поширюється право на
отримання грошової допомоги у розмірі
10 місячних посадових окладів. Наказ про
звільнення позивачем не оскаржувався.

Ст.21 Закону України „Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" передбачено особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника, або уповноваженого ним
органу в зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідацією, реорганізацією,
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників, а
також виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я (п.2 ст.40 КЗпП України), право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, а саме стаж роботи, який дає
право на цей вид пенсії.

Згідно зі ст.6 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" особам, які
мають право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. Позивачці 25.01.2011 році
призначено пенсію за віком по стану
здоров'я, про що підтверджується
протоколом призначення пенсії.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
позивачку, яка просить залишити без
змін рішення суду першої інстанції,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.01.2011 року позивачку звільнено з
посади начальника відділу по
контрольно-перевірочній роботі за
нарахуванням та сплатою платежів за
невідповідністю займаній посаді по
стану здоров"я, що перешкоджає
продовженню виконання роботи (п.2
ст.40КЗпП).

З 12.01.2011р. позивачці призначено пенсію
державного службовця за віком при
загальному стажі роботи 37 років, стажі
державної служби 16 років 10 місяців 11
днів. Позивачка знаходиться на обліку в
УПФ України м.Івано-Франківську.

26.01.11 року пенсійним органом позивачці
відмовлено у виплаті оспорюваної
допомоги з мотивів, що звільнення з
роботи по ч.2 ст.40 КЗПП не є виходом на
пенсію.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки позивач вийшла на пенсію як
державний службовець на підставі п.2
ст.40 КЗпП України, а тому не втратила
права на отримання грошової допомоги,
передбаченої ст.37 Закону України «Про
державну службу» виходячи з
наступного:

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
"Про державну службу" на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

ч.13 ст.37 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів. Жодних додаткових
умов для виплати грошової допомоги
державному службовцю у разі виходу
його на пенсію в частині тринадцятій
статті 37 згаданого Закону не
встановлено.

Відповідно до статті 44 Кодексу законів
про працю України, при припиненні
трудового договору з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40
цього Кодексу, працівникові
виплачується вихідна допомога у
розмірі не менше середнього місячного
заробітку.

Оскільки позивач за своїм віком,
страховим стажем та стажем державної
служби більше 10 років, набула право на
достроковий вихід на пенсію,
відповідно до статті 21 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», а
тому відповідач зобов'язаний був
виплатити їй грошову допомогу в
розмірі десяти посадових окладів,
згідно із ч.13 ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Рішенням Конституційного суду України
від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 у
справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
„Про державну службу" в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України „Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні", що у разі дострокового виходу
на пенсію державного службовця з
посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України „Про державну службу".

Грошова допомога, передбачена вказаним
законодавчим положенням, має разовий
характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у пункті 2 частини
першої статті 40 Кодексу (зокрема,
виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи),
не може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 28.09.2011р.
по справі №2а-6473/11- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 24.01.2014р.