Справа № 2а/2508/13001/2011
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бараненко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Усенка В.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 05 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок, виплату
належних пенсійних виплат,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
нарахування та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком, підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати та щомісячної грошової допомоги
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірі 30% відповідно до
статей 37, 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 05
червня 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації подали апеляційні
скарги, у яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції з
мотивів порушення судом норм
матеріального права та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Враховуючи вимоги пункту третього
частини першої статті 183-2 КАС України,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача провести перерахунок
додаткової пенсії, підвищення до
пенсії та грошової допомоги підлягає
задоволенню, оскільки відповідачами
порушено його право на отримання
належних виплат у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Колегією суддів встановлено, що
позивач є непрацюючим пенсіонером,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, проживає у зоні
посиленого радіоактивного контролю та
перебуває на обліку в управлінні, де
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у відповідній редакції, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008р. від 22 травня 2008
року, далі по тексту - Закон № 796-ХІІ)
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у відповідній редакції, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008р. від 22 травня 2008
року, далі по тексту - Закон № 796-ХІІ)
передбачено, що громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зоні
посиленого радіоактивного контролю,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, в розмір 30
процентів від розміру мінімальної
заробітної плати. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації. Виплата за два і
більше місяців забороняється.

За змістом статті 51 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 4,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 39 вказаного
Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають у зоні посиленого
радіоактивного контролю підвищується
на одну мінімальну заробітну плату.

Проте, всупереч статей 37, 39, 51 Закону №
796-ХІІ позивачу додаткова пенсія,
щомісячна грошова допомога та
підвищення до пенсії виплачувались
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України від 28.05.08р. №530 та від
26.07.96р. №836.

Між тим, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру додаткової пенсії та
підвищення до пенсії позивачеві
застосуванню підлягають статті 37, 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Водночас, зі змісту статті 51 Закону №
796-ХІІ випливає, що під час визначення
розміру додаткової пенсії, за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

При цьому, судовою колегією не
приймаються до уваги положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
законом, оскільки наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 51 Закону №
796-ХІІ.

Оскільки позивачеві слід визначити
додаткову пенсію, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії позивачеві повинен
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
право позивача на отримання належних
йому виплат, розрахованих відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», було порушено.

Вищевикладеним спростовуються доводи
апеляційних скарг.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги те, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
доводами апелянта не спростовані,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 200, 205, 206 КАС
України Київський апеляційний
адміністративний суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 05 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

В.Г. Усенко

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Усенко В.Г.