Справа № 819/2958/13-а
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2958/13-a

10 січня 2014 року
м.
Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючої судді Мірінович У.А.

при секретарі судового засідання
Винярському В.Я.,

за участі:

представника позивача - Буняк Я.В.,

відповідач - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
"Бекерай" про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали від 13 листопада 2013 року
Вищого адміністративного суду України
адміністративну справу № 819/2958/13-а
направлено на новий судовий розгляд до
Тернопільського окружного
адміністративного суду.

Ухвалою від 05.12.2013 року Тернопільського
окружного адміністративного суду
прийнято до провадження
адміністративну справу № 819/2958/13-а за
позовною заявою Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства «Бекерай» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій в розмірі 11594,68
грн., а також пені в розмірі 1470 грн.

Позов мотивовано тим, що в порушення ст.
19 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів" відповідач не
забезпечив встановленого нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, в зв'язку з
чим зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі встановленому чинним
законодавством.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позові, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув, хоча належним чином
повідомлявся про день, час та місце
розгляду справи судом.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України" (далі - Закон
№875-XII), для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у
кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Пунктами 3, 4 Порядку проведення
перевірки підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб, що
використовують наймачу працю,
затвердженого постановою КМ України
«Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 31
січня 2007 року № 70 встановлено, що
відділення Фонду за наказом його
керівника може проводити планові та
позапланові, виїзні та невиїзні
перевірки. Планові виїзні перевірки
проводяться не частіше одного разу на
календарний рік відповідно до
квартальних планів робіт, що
затверджуються наказом керівника
відділення Фонду до 25 числа місяця, що
передує місяцю, в якому
проводитиметься перевірка, з
урахуванням критеріїв розподілу
роботодавців за ступенем ризику їх
діяльності.

Згідно з даними акту перевірки № 53 від
04.04.2012 року середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу за 2010 рік у
відповідача складає 94 особи,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2. Середньорічна
заробітна плата на підприємстві
відповідача за 2010 рік становила 11594,68
грн. Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях відповідно до ст.19
Закону № 875-XII становить - 4 особа.

Статтею 18 Закону № 875-XII встановлено, що
підприємства, поміж іншого, зобов'язані
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленою Кабінетом Міністрів
України. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№70 від 31.01.2007 року "Про реалізацію
статей 19 та 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, а інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з даними наданого відповідачем
звіту про зайнятість інвалідів Форми №
10 - ПІ за 2010 рік (а.с.18), середньооблікова
чисельність штатних працівників на
підприємстві в 2010 році становила 94
осіб, середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність - 3. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника
відповідача за 2010 рік становила 11594,68
грн. Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях відповідно до ст.19
Закону № 875-XII становить - 4 особа.

Судом також встановлено, що згідно
наказів про прийняття на роботу,
звільнення з роботи, довідок МСЕК,
копії яких є в матеріалах справи,
протягом 2010 року на ПП «Бекерай»
працевлаштовані наступні особи, яким у
визначеному порядку була встановлена
інвалідність:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює на ПП
«Бекерай» з 18.09.2009 року по час розгляду
справи судом, ІІІ група інвалідності,
загальне захворювання;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, працювала на ПП
«Бекерай» в період з 01.04.2009 року по
30.07.2010 року, ІІІ група інвалідності,
інвалід з дитинства;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, працював на ПП
«Бекерай» в період з 01.10.2010 року по
18.11.2011 року, ІІІ група інвалідності,
інвалід з дитинства.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює на ПП
«Бекерай» з 30.10.2008 року по час розгляду
справи судом, ІІІ група інвалідності,
інвалід з дитинства. Згідно Наказу №69-К
від 01 грудня 2009 року перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 01.12.2009
року по 18.09.2012 року. (а.с.63);

Як вбачається з матеріалів справи, та
не заперечується сторонами,
відповідачем у 2008 році працевлаштовано
інваліда ОСОБА_5, для якої місце роботи
на ПП «Бекерай» є основним.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на Інструкцію зі статистики
кількості працівників від 28.09.2005р. №286,
та вважає таке обґрунтування вимог
безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вищезазначеної
Інструкції, яка розроблена відповідно
до Закону України "Про державну
статистику", містяться основні
методологічні положення щодо
визначення показників кількості
працівників у формах державних
статистичних спостережень з метою
одержання об'єктивної статистичної
інформації щодо зайнятості
працівників та розмірів їхньої оплати
праці.

Пунктом 3.2.2. Інструкції визначено, що
при обчислені середньооблікової
кількості штатних працівників
облікового складу враховуються всі
категорії працівників облікового
складу, визначені в пунктах 2.4., 2.5.
Інструкції, крім працівників, які
перебувають у відпустках у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною до досягнення нею віку,
передбаченого чинним законодавством
або колективним договором
підприємства, включаючи тих, які
усиновили новонароджену дитину
безпосередньо з пологового будинку
(пункт 2.5.8. - 2.5.9 Інструкції) вказує на те,
що облік цих категорій працівників
ведеться окремо. Ведення окремого
обліку осіб, що перебувають у
відпустках у зв'язку з вагітністю та
пологами або для догляду за дитиною до
досягнення нею віку не означає, що
особа не є прцевлаштованою та її місце
роботи не є основним.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим адміністративним судом в ухвалі
від 20 лютого 2013 року у справі
№К/9991/47462/12.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на час проведення планової
перевірки у квітні 2012 року на ПП
«Бекерай» було працевлаштовано 3 особи,
які є інвалідами ІІІ групи: ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та (в 2010 році ОСОБА_3 працювала в
період з 01.01.2010 р. по 30.07.2010 р., а ОСОБА_4
працював в період з 01.10.2010 р. по 31.12.2010 р.,
що є працевлаштуванням 1 особи якій
встановлено інвалідність), однак під
час проведення перевірки позивачем до
уваги вищевказане не бралося, чим
порушено вимоги чинного законодавства.

Частиною 5 ст. 19 Закону № 875-XII
встановлено, що виконанням нормативу
робочих місць у кількості, визначеній
згідно з частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 875-XII
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Як випливає з матеріалів справи та не
заперечується представником позивача
у справі, що за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих ними ПП
«Бекерай» в добровільному порядку
сплатило в 2011 році адміністративно -
господарські санкції в розмірі 11594,68
грн. та пеню в розмірі 406,20 грн.

Однак, відповідно до розрахунку
заборгованості, що наданий позивачем у
справі, за період з 16.04.2011 р. по 02.09.2011 р.
сума нарахованої пені становить 409,68
грн.

Таким чином, за відповідачем
залишається несплачена сума пені в
розмірі 3,48 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення
вищевказаної суми пені на день
розгляду справи, суду сторонами не
надано.

За таких обставин, суд вважає, що в 2010
році на ПП «Бекерай» було
працевлаштовано 3 осіб, яким у
визначеному порядку була встановлена
інвалідність, а за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих ними ПП
«Бекерай» у 2010 році повністю виконало
вимоги ст. 20 Закону № 875-XII щодо сплати
адміністративно-господарських
санкцій, а тому не зобов'язано
додатково сплачувати
адміністративно-господарські санкції.

Статтею 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України" передбачено, що спори, які
виникають із правовідносин за ст.ст. 19,
20 цього Закону, вирішуються Фондом
соціального захисту інвалідів або в
судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають до
задоволенню в частині стягнення пені в
розмірі 3,48 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 11, 94, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства "Бекерай" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 11 594,68 грн., а також пені в
розмірі 1470,00 грн., -задовольнити
частково.

Стягнути з приватного підприємства
"Бекерай" (Тернопільська обл.,
Кременецький р-н., м. Кременець, вул.
Вокзальна, 3, ) в користь
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул.
Грушевського, 8, ) пеню на
суму 3 (три) гривні 48 коп.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя
Мірінович У.А.