Справа № 1601/2а-8563/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 1601/2а-8563/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 01.06.2011р. по
справі № 1601/2а-8563/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

09.03.2011 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до Автозаводського районного суду м.
Кременчука з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавської області (далі по тексту -
УПФУ Автозаводського району м.
Кременчука, відповідач), в якому
просив:

1. Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці по нарахуванню та виплаті
державної та додаткової пенсії в
зв'язку з ушкодженням здоров'я за
період 2004-2010 роки згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.
№ 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» та
від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
протиправними.

2. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці зробити перерахунок
державної та додаткової пенсії в
зв'язку з ушкодженням здоров'я,
призначеної ОСОБА_1, у відповідності до
вимог ст.ст. 50. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виплатити
перераховану пенсію з урахуванням
частково виплачених розмірів основної
та додаткової пенсії за період з липня
2010 року по час винесення судового
рішення.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 01.06.2011р. по справі
№ 1601/2а-8563/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
про визнання дій Управління пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці протиправними та
перерахунок пенсії - задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці по нарахуванню та виплаті
державної та додаткової пенсії в
зв'язку з ушкодженням здоров'я за
період 28 липня 2010 року згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» та
від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці зробити перерахунок
державної та додаткової пенсії в
зв'язку з ушкодженням здоров'я,
призначеної ОСОБА_1, у відповідності до
вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виплатити
перераховану пенсію з урахуванням
частково виплачених розмірів основної
та додаткової пенсії за період з 28
липня 2010 року.

Постанову допущено до негайного
виконання.

Судом першої інстанції справу
розглянуто у порядку скороченого
провадження.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 30.03.2012 р.
задоволено заяву державного виконавця
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції про заміну
сторони виконавчого провадження.
Замінено сторону виконавчого
провадження по справі № 2а-8563 від 01.06.2011
року за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з Управління Пенсійного фонду
України Автозаводського району в м.
Кременчуці на Управління Пенсійного
фонду України м. Кременчука.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 18.09.2012 року
задоволено заяву представника
Головного управління юстиції у
Полтавській області відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби про заміну сторони виконавчого
провадження, замінено сторону
виконавчого провадження по справі №
2а-8563 за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з Управління
Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
на Управління пенсійного фонду України
м. Кременчука.

Управління пенсійного фонду України в
м. Кременчуці, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції : допустити
заміну відповідача - Управління
Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
на Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці; скасувати постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 01.06.2011р. по справі №
2020/2а-4532/11 та прийняти нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм матеріального права.
Наполягає на тому, що неправомірність в
діях відповідача щодо нарахування
державної та додаткової пенсій
позивачу відсутня, оскільки УПФУ
Автозаводського району в м. Кременчуці
при здійсненні обчислення позивачеві
державної та додаткової пенсій діяло
на підставі Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Постанов Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», від 16.07.2008
р. № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян», а з
14.06.2011 р. - Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" з урахуванням
змін, внесених Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14.06.2011 року № 3491-VI, з 01.01.2012 року -
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 р. № 1210, тобто в межах своїх
повноважень, передбачених чинним
законодавством, та в межах бюджетних
асигнувань. Крім того, стверджує, що
судом першої інстанції безпідставно
захищено права позивача на майбутнє.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2013 року
замінено відповідача по справі з
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
на Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд даної
адміністративної справи слід
проводити в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач з
28.07.2010 року має право на отримання
державної пенсії в розмірі,
передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням ч.3 ст.67
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
даних пенсій за вказаний період.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
основної та додаткової пенсій з 28.07.2010
року, а також зобов'язав відповідача за
цей період здійснити такий перерахунок
та провести відповідні виплати
основної та додаткової пенсій
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Колегія суддів частково погоджується з
даними висновками суду першої
інстанції, однак вважає постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 01.06.2011р. по справі №
1601/2а-8563/11 такою, що прийнята з
порушенням норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Згідно з вимогами частин 1 і 2 статті 2
КАС завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом 09.03.2011 року
(про що свідчить наявний в матеріалах
справи конверт, в якому позовна заява
надійшла до суду першої інстанції) із
вимогами до суб'єкта владних
повноважень (УПФУ Автозаводського
району в м. Кременчуці) щодо захисту
його порушених прав на отримання
основної та додаткової пенсій
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що мали
місце за період з 01.07.2010 року.

З аналізу положень преамбули Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
колегією суддів встановлено, що
виплати, передбачені зазначеним
Законом, є заходами соціального
захисту населення, що постраждало
внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю
правовою природою є відповідною
соціальною допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення прав
позивача в частині нарахування та
виплати основної та додаткової пенсії
відбувалося періодично -кожного місяця
при отриманні ним суми пенсії,
починаючи з 01.07.2010 року, а тому кожного
разу при отриманні пенсії позивач був
обізнаний про порушення його прав та
мав змогу звернутись до суду за їх
захистом.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (09.03.2011 р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом (09.09.2010
р.), період, за який позивач просить суд
захистити його права (з 01.07.2010 року), та
період, за який судом задоволено
позовні вимоги (28.07.2010 р.), колегія
суддів приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
09.09.2010 року.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду ані першої,
ані апеляційної інстанцій не було
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
визнання незаконною бездіяльності,
зобов`язання здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсій
за період за період з 28.07.2010 року по
08.09.2010 року.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції не звернув уваги на
пропущення позивачем строку звернення
до суду та безпідставно, з порушенням
норм процесуального права, незважаючи
на відсутність клопотання про
поновлення строку звернення до суду та
належних доказів поважності пропуску
позивачем строку звернення до суду,
поновив строк звернення до суду та
задовольнив позовні вимоги за період з
28.07.2010 року по 08.09.2010 року.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (ст.100 КАС України).

Оскільки, позивачем до судів першої та
апеляційної інстанції не надано
доказів поважності пропуску строку для
звернення до суду з позовом про
визнання дій протиправними,
зобов`язання здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати державної
та додаткової пенсій з 28.07.2010 року по
08.09.2010 року, а колегією суддів
апеляційного суду не знайдено підстав
для поновлення такого строку, висновок
суду про поновлення строку звернення
до суду 28.07.2010 року по 08.09.2010 року є
помилковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 28.07.2010 року по
08.09.2010 року.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України,
постанова Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 01.06.2011р. по справі
№ 1601/2а-8563/11 в частині задоволених
позовних вимог про визнання
протиправними дій, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період
з 28.07.2010 року по 08.09.2010 року не може бути
визнана законною, а тому підлягає
скасуванню, а позов в зазначеній
частині згідно приписів ст. 100 КАС
України - залишенню без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
дій неправомірними, зобов`язання
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за період з 09.09.2010 року колегія
суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС, інвалідом IІ
групи, віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується доданими до справи
копіями посвідчення серії НОМЕР_1 від
15.07.2010 року, довідки МСЕК серії МСЕ- №
0374901 від 01.07.2010 року та має право на
отримання державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності -8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам,
віднесеним до першої категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам другої групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві за період з 09.09.2010 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не наведені вище постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
та від 16.07.2008 р. № 654, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відтак, враховуючи період, за який
підлягають захисту порушені права
позивача на отримання державної та
додаткової пенсій відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), колегія
суддів зазначає, що підстави для
невиплати позивачеві державної та
додаткової пенсій у відповідності до
наведених норм права в період з 09.09.2010
року були відсутні, зміни у зазначені
статті не вносились, а тому колегія
суддів дійшла висновку щодо
необґрунтованої відмови відповідача у
здійсненні перерахунку пенсій за
зазначений період.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обов'язку відповідача з
09.09.2010 року здійснювати позивачеві
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсій у відповідності до
ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Колегія суддів зазначає, що посилання
відповідача на незазначення судом
першої інстанції граничної дати, по яку
підлягають захисту порушені права
позивача, як на підставу для
неправомірного покладення обов`язку на
відповідача вчиняти певні дії в
подальшому або на майбутнє, в
правовідносинах, які ще не відбулися, є
помилковим.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІУ визначено, що
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 45
зазначеного Закону пенсія
призначається довічно або на період,
протягом якого пенсіонер має право на
виплату пенсії відповідно до цього
Закону.

Положення статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ,
згідно з якими позивач має право на
отримання державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, не містять обмежень щодо
строку, протягом якого пенсіонер має
право на їх виплату.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що зазначені вище
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому у разі виникнення
підстав для перерахунку розмірів таких
пенсій визначається лише дата, з якої
особа має право на її перерахунок чи
отримання пенсії у певному розмірі.
Обмеження періоду, протягом якого
суб'єкт владних повноважень має
здійснювати обчислення пенсії
відповідно до вимог закону, є
безпідставним та суперечить вимогам
статті 19 Конституції України.

Таким чином, порушені права позивача
підлягають захисту з 09.09.2010 року.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи відповідача
про необхідність застосування до
спірних відносин положень Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» № 3491-VІ від 14.06.2011 року, який
набрав чинності 19.06.2011 року.

Також колегія суддів вважає за
необхідне відмітити. що вихідним
критерієм розрахунку державної та
додаткової пенсій виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно зі
статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, при розрахунку державної
та додаткової пенсій, передбачених
статтями 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), виходячи
із загальних засад пріоритету законів
над підзаконними актами, застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 09.09.2010
року суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 198, п. 4
ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області -
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 01.06.2011р. по справі
№ 1601/2а-8563/11 скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
про визнання протиправними дій,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату основної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
період з 28.07.2010 року по 08.09.2010 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці про визнання
протиправними дій, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період
з 28.07.2010 року по 08.09.2010 року - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 01.06.2011р. по справі №
1601/2а-8563/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.