Справа № 804/11955/13-а
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 р. Справа № 804/11955/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О. при
секретаріБезрученко К.В. за участю
представників сторін: від позивача:
від відповідача: Романенко П.В.
Курченко О.Г. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКП
УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» до Криворізької
північної міжрайонної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.08.2013р. № , -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПКП
УКРПОМТЕХНОЛОГІЯ» звернулося з
позовом до Криворізької північної
міжрайонної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області та просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 15.08.2013р. про визначення
(збільшення) грошового зобов'язання
позивачеві з податку на додану
вартість в сумі 921 457,56 грн. ( в тому числі
614 305,04 грн. - за основним платежем та 307
152,52 грн. за штрафними санкціями).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що оспорюване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним, оскільки прийнято на
підставі висновків, викладених в акті
перевірки від 02.08.2013р., які не
відповідають нормам податкового
законодавства. Позивач вважає, що у
податкової інспекції не було будь-яких
підстав для проведення позапланової
перевірки позивача, так як позивач на
запит податкової інспекції надав усі
первинні документи, що підтверджують
реальність господарської операції з
ТОВ «Діксі Буд» щодо поставки товарів
позивачеві, однак у ході перевірки
відповідачем вказані документи не були
взяті до уваги, а підставами для
висновків слугували акти перевірок
інших контрагентів, зокрема, ПП
«Дузер», ТОВ «Дузер», ТОВ «Діксі Буд
Дузер» з якими у позивача не існувало
будь-яких взаємовідносин у перевіряє
мий період, а тому покладення в основу
акту перевірки вказаних контрагентів є
безпідставним. Факти реальності
придбання позивачем у ТОВ «Діксі Буд»
матеріалів підтверджено зазначеними в
акті перевірки податковими та
видатковими накладними, які складені у
відповідності до норм чинного
законодавства, матеріали придбавалися
позивачем для використання у своїй
господарській діяльності, а тому є
об'єктами оподаткування та правомірно
віднесені до податкового кредиту
згідно до вимог ст.185, ст.198 ПК України.
Також позивач зазначає у позові, що акт
перевірки фактично містить посилання
на порушення, які вчинені не позивачем,
а контрагентом позивача, що і стало
підставою для прийняття оспорюваного
рішення. Однак, позивач вважає, що
будь-які порушення податкового
законодавства з боку контрагента
позивача не є підставою для будь-якої
відповідальності позивача та не
позбавляють позивача права на
податковий кредит, в тому числі і по
операціях з ТОВ «Діксі Буд», що
підтверджені належно оформленими
первинними документами та податковими
накладними.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував, в
усних поясненнях та письмових
запереченнях на позов просив
відмовити у задоволенні позову
посилаючись на те, що операції з
поставки товару (ТМЦ) від ТОВ «Дузер» до
ТОВ «ПКП Укрпромтехнологія» у
контрагента не підтверджуються
достатньою наявністю трудових
ресурсів, виробничо-складськими
приміщеннями, технічним персоналом,
основними фондами, виробничими
активами, відсутні засоби для
транспортування та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій у зазначених
обсягах, що свідчить про відсутність
необхідних умов для реального настання
результатів відповідної господарської
операції, а отже, податковий інспектор
прийшов до висновку у акті перевірки
про те, що ТОВ «Дузер» відображені в
податковій звітності правові
відносини з ТОВ «ПКП
Укрпромтехнологія» без мети реального
настання правових наслідків, з метою
зниження об'єкту оподаткування та
несплати податків у зв'язку з чим
позивачеві завищено податковий кредит
з податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ «Дузер» на 614305,04
грн.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 18.12.2013р.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПКП
Укрпромтехнологія» 21.06.2006р.
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Криворізької
міської ради за адресою:
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
вул.Конституційна, 15, перебуває на
обліку у Криворізькій північній
міжрайонній ДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, є
платником податку на додану вартість,
що підтверджується копією статуту
позивача, копією витягу з ЄДРПОУ,
копією довідки статистики. (а.с. 15-22 том
1).

У період з 18.07.2013р. по 24.07.2013р. органами
державної податкової служби на
підставі направлення від 17.07.2013р. №37,
відповідно до ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75,
ст.78.1 ст.78, ст.85, ст.86 Податкового
кодексу України була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «ПКП Укрпромтехнологія»
з питань дотримання вимог
цивільного,податкового та іншого
законодавства з питань правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при проведенні
господарських операцій з ТОВ «Дузер»
за період з 01.06.12 по 30.06.2012р.; з 01.08.12 по
31.08.12р.; з 01.10.12 по 31.10.12р. за результатами
якої складено акт від 02.08.2013р.
№161/224/34488965 за висновками якого були
встановлені наступні порушення:

- п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України в
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість за червень,
серпень, жовтень 2012р. на 614 305,04 грн.
(а.с.25-57 том 1).

В подальшому, на підставі
вищевказаного акту перевірки,
податковою інспекцією було прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 15.08.2013р. № за яким
позивачеві було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 921 457,56
грн. за основним платежем - 614305,04 грн., за
штрафними санкціями - 307152,52 грн. (а.с.24
том 1).

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Нормами підпункту 14.1.191 пункту 14.1
статті 14 ПКУ передбачено, що постачання
товарів - це будь-яка передача права на
розпорядження товарами як власник, у
тому числі продаж, обмін чи дарування
такого товару, а також постачання
товарів за рішенням суду.

У відповідності до підпункту «а»
пункту 185.1 статті 185 ПКУ об'єктом
оподаткування є операції платника
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій , зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг - п.198.1 ст.
198 ПКУ.

Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище
Кодексу, визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4, 201.6 статті 201
ПКУ податкова накладна виписується у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до п.2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Так, як вбачається із наявних в
матеріалах справи документів, які
також були досліджені і у ході
перевірки посадовою особою податкової
інспекції, 29.05.2012р. між ТОВ «Діксі Буд»
(Постачальником) та ТОВ «ПКП
Укрпромтехнологія» (Покупцем) було
укладено договір поставки №846 за
умовами якого постачальник
зобов'язувався передати у власність
покупця товари, а позивач
зобов'язувався прийняти і оплатити
товар (а.с.94 том 1).

Факти реальності здійснення
господарської операції за
вищевказаним договором у перевіряємий
період підтверджується наявними в
матеріалах справи первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
копією відповідного договору поставки,
копіями рахунків-фактур за спірний
період, копіями видаткових та
податкових накладних, а також копіями
виписок банку про сплату позивачем на
користь ТОВ «Діксі Буд» за придбаний
товар за вищевказаним договором
поставки, де у складі вартості
придбаного товару(робіт, послуг)
позивачем, у тому числі було сплачено і
суми ПДВ (а.с.95-238 том 1, а.с.68-110 том 3).

Придбані позивачем матеріали за
вказаним договором поставки були
використані підприємством позивача у
своїй господарській діяльності у
відповідності до основних видів
діяльності, що підтверджується
укладеними позивачем договорами
поставки, договорами підряду та
складеними до них первинними
бухгалтерськими документами (а.с.1-249
том 2 ).

Факти можливості виконання
будівельних робіт позивачем
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями списку співробітників
позивача у період з 01.06.2012р. по 31.10.2012р.,
копією наказу від 27.06.2012р. №51-к, змінами
до штатного розпису від 27.06.2012р.,
копіями дипломів співробітників
позивача про наявність відповідної
кваліфікації(а.с.61-67 том 3).

Факти транспортування товару
постачальником - ТОВ «Діксі Буд» на
промислові майданчики замовників
будівельних робіт ТОВ
«Спецбудмонтаж-Україна», ВАТ
«Полтавський ГЗК», ПАТ
«АрселорМітталКривий Ріг» у період
червень, серпень та жовтень 2012р.
підтверджується копіями
товарно-транспортних накладних,
наявних у справі (а.с.230-250 том 3, а.с.1-34
том 4).

Отримання позивачем прибутку за
вказаними операціями та у спірний
період підтверджується поданими до
податкової інспекції копіями
податкових декларацій з податку на
прибуток за півріччя 2012р., 3 квартали
2012р. та сплатою податку до бюджету
(а.с.187-229 том 3).

Зазначені вище первинні бухгалтерські
документи відповідають вимогам ст.ст.1,
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а тому є належними доказами
виконання господарської операції та не
визивають у суду сумнівів щодо їх
недостовірності.

Незважаючи на те, що вищевказані
первинні бухгалтерські документи були
досліджені у ході перевірки і
посадовою особою органу державної
податкової служби, у акті від 02.08.2013р.
зроблено висновки про те, що у ході
перевірки встановлено відсутність
товарно-транспортних накладних,
підтверджуючих факт перевезення ТМЦ
від продавця до покупця; у позивача
відсутні документи, які підтверджують
передачу товару від продавця до
покупця; відсутні сертифікати якості,
інша технічна документація на товар, у
зв'язку з чим неможливо встановити
походження товару, придбаного у ТОВ
«Діксі Буд» (правонаступник ТОВ
«Дузер»). Також податковий орган у акті
послався і на те, що актом Криворізької
північної ОДПІ від 22.01.2013р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Діксі Буд» було не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами по ланцюгу постачання -
постачальник ТОВ «Галактика-М», ТОВ
«Ривс» - ТОВ «Дікі Буд» у зв'язку з чим
встановлено, що операції з поставки
товару (ТМЦ) від ТОВ «Діксі Буд Дузер»
(правонаступник ТОВ «Дузер») до ТОВ
«ПКП «Укрпромтехнологія» у
контрагента не підтверджуються
достатньою наявністю трудових
ресурсів, виробничо-складськими
приміщеннями, технічним
персоналом,основними фондами,
виробничими активами, відсутні засоби
для транспортування та іншого майна,
які економічно необхідні для
здійснення господарських операцій у
зазначених обсягах, що свідчать про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності.
Отже, ТОВ «Дузер» відображені в
податковій звітності правові
відносини з ТОВ «ПКП
«Укрпромтехнологія» без мети
реального настання правових наслідків,
з метою зниження об'єкту оподаткування
та несплати податків (а.с. 41-42, 55 том 1).

Однак, такі висновками органу
державної податкової служби є
помилковими та не ґрунтуються на
нормах чинного податкового
законодавства України, суперечать
дослідженим податковою інспекцією
первинним бухгалтерським документам,
виходячи з наступного.

Статтею 20 Податкового кодексу України
податковим органам надано право,
зокрема, для здійснення функцій,
визначених податковим
законодавством, отримувати
безоплатно від платників податків, у
тому числі благодійних та інших
неприбуткових організацій, у порядку,
визначеному цим Кодексом, інформацію,
довідки, копії документів (засвідчені
підписом платника податків або його
посадовою особою та скріплені
печаткою (за наявності) про
фінансово-господарську діяльність,
отримувані доходи, видатки платників
податків та іншу інформацію, пов'язану
з обчисленням та сплатою податків,
дотриманням вимог іншого
законодавства, здійснення контролю
за яким покладено на органи
державної податкової служби, а також
фінансову та статистичну звітність, в
порядку та на підставах, визначених цим
Кодексом; під час проведення перевірок
вимагати виготовлення і надання копій
первинних документів (засвідчені
підписом платника податків або його
посадовою особою та скріплені
печаткою), які свідчать про порушення
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, та отримувати їх
у платників податків у порядку,
встановленому цим Кодексом; під час
проведення перевірок вивчати та
перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському
та податковому обліку, інші
регістри, фінансову, статистичну
звітність, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів, виконанням
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
органи державної податкової служби.

Згідно Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984
(далі - Порядок № 984) визначено, що акт -
це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі із посиланнями на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

З аналізу вищенаведених норм чинного
законодавства України, вбачається, що
відповідачу відповідно до покладених
на нього функцій та повноважень не
надано повноваження щодо
встановлення у висновках в акті
перевірки фактів реальності чи
нереальність правочинів, нікчемності
укладених правочинів суб'єктами
господарювання при перевірці їх
господарської діяльності.

Як свідчать зміст та висновки акту
перевірки від 02.08.2013р., податковим
органом в основу встановленого
порушення позивачем норм податкового
законодавства України було покладено
висновки акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Діксі Буд», тобто контрагента
позивача, що фактично є актом перевірки
та яким було встановлено наявні
ознаки відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності
вищевказаним контрагентом позивача у
спірний період, у зв'язку з чим зроблені
висновки, що наявні у позивача первинні
документи не підтверджують факту
здійснення операцій по ланцюгу на
подальшу реалізацію ТМЦ, при цьому,
також зазначено, що позивачем не були
надані до перевірки будь-які документи,
що підтверджують транспортування
(товарно-транспортні накладні та інші)-
(а.с.41-42,55 том 1).

Проте, як вбачається зі змісту
договору поставки, позивач не брав на
себе зобов'язання по транспортуванню
товару, такі зобов'язання були
покладені на постачальника, тобто
контрагента позивача(а.с.94 том 1).

З огляду на наведене, є безпідставними
твердження відповідача про
відсутність товарно-транспортних
накладних, оскільки позивач не брав на
себе зобов'язання по поставці товару, а
тому у останнього і не можуть бути
відповідні наявні товарно-транспортні
накладні, так як позивач товар не
перевозив.

Також, згідно Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997р. №363 товарно-транспортна
накладна є лише документом, що
підтверджує фізичне переміщення
товарно-матеріальних цінностей у
просторі під час його транспортування.

В той же час, товарно-транспортна
накладна не є обов'язковим та єдиним
документом, який може підтверджувати
реальність господарської операції за
договором поставки та не є обов'язковим
первинним документом бухгалтерського
обліку з урахуванням того, що жодними
нормами чинного законодавства не
передбачено обов'язковість складання
товарно-транспортної накладної саме
за договорами поставки.

При цьому, і норми ст.ст.198, 201
Податкового кодексу України не
ставлять в залежність право платника
податків на формування податкового
кредиту та витрат від наявності чи
відсутності товарно-транспортної
накладної на поставлений товар чи
наявності у вказаних ТТН певних
недоліків у її оформленні за наявності
інших первинних документів, що
свідчать про рух активів підприємства,
отримання прибутку, сплату суми ПДВ у
складі придбаного товару та інше, а
тому не може бути безумовною підставою
для позбавлення платника податків
права на формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ
та віднесення вказаних сум до
податкового кредиту підприємства у
відповідному періоді.

До того ж, позивачем були надані копії
відповідних товарно-транспортних
документів, які підтверджують
транспортування товару на адресу
позивача контрагентом позивача - ТОВ
«Діксі Буд» (а.с.231-250 том 3, а.с.1-34 том 4).

Також, є безпідставним і покладення в
основу акту перевірки висновку акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагента
позивача від 22.01.2013р., складених
Криворізькою північною ОДПІ з огляду
на те, що у відповідності до вимог ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність носить
індивідуальний характер та позивач не
може нести відповідальність за дії
своїх контрагентів.

Судом також враховується і те, що
податковий орган безпідставно
посилається у акті перевірки від
02.08.2013р. на наявність у позивача
правовідносин з ТОВ «Діксі Буд Дузер»,
ТОВ «Дузер», оскільки, як встановлено в
судовому засіданні, так і
підтверджується матеріалами справи, що
не спростовано представником
відповідача, позивач мав
взаємовідносини щодо поставки товарів
з ТОВ «Діксі Буд», при цьому, на вимогу
суду представник відповідача не зміг
надати суду будь-яких доказів того, що
вищевказані підприємства є
правонаступниками ТОВ «Діксі-Буд».

При цьому, є також неспроможними доводи
податкового інспектора про
відсутність документів, які
підтверджують передачу товару,
оскільки факт передачі товару
підтверджено дослідженими копіями
видаткових накладних, які свідчать про
передачу постачальником товару
покупцем та які наявні у матеріалах
справи.

Також слід зазначити, що є
безпідставними і висновки податкового
інспектора про відсутність
сертифікатів якості товару, оскільки
вказані документи не є документами
первинного бухгалтерського обліку, які
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції, а є
документами, що підтверджують лише
якість поставленого товару.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником відповідача у ході
судового розгляду справи не доведено
належними і допустимими доказами
правомірність прийняття оспорюваного
рішення з підстав відсутності у
позивача ТТН, сертифікатів якості
товару, оскільки жодними нормами
чинного законодавства України не
передбачено позбавлення платника
податків права на формування
податкового кредиту у разі
відсутності товарно-транспортних
накладних або відсутності
сертифікатів якості товару та
порушень, які вчинені контрагентом
позивача, встановлених податковими
інспекціями по ланцюгу постачання
товарів з урахуванням того, юридична
відповідальність носить
індивідуальний характер згідно ст. 61
Конституції України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем правомірно було
сформовано податковий кредит з ПДВ по
взаємовідносинах з контрагентом
позивача - ТОВ «Діксі Буд» на основі
договору поставки та первинних
бухгалтерських документів, які
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», досліджені судом
та наявні у справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що висновки
відповідача, викладені в акті
перевірки від 02.08.2013р. щодо відсутності
товарно-транспортних накладних,
відсутності сертифікатів якості
товару та нереальність здійснення
господарських операцій по
взаємовідносинах з контрагентом
позивача - ТОВ «Діксі Буд» є
протиправними та такими, що прийняті
не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України, не
обґрунтовано та без врахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), а тому
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Статтями 7, 8, 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що принципами здійснення
правосуддя в адміністративній справі
є: верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та враховуючи, що позивачем при
поданні позову за платіжним дорученням
№ 272 від 04.09.2013р. сплачено судовий збір у
розмірі 2294 грн. 00 коп.(а.с.14 том 1), то
зазначені судові витрати підлягають
стягненню з Державного бюджету на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКП
УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» до Криворізької
північної міжрайонної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.08.2013р. № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Криворізької північної міжрайонної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 15.08.2013р.
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКП
УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» (50015,
Дніпропетровська область, м.Кривий
Ріг,вул.Конституційна, 15, ) - судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 2294 грн. 00 коп.
(дві тисячі двісті дев'яносто чотири
грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
23.12.2013р.

Суддя

С.О. Конєва