Справа № 808/8272/13-а
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року о/об 14 год. 21
хв.Справа № 808/8272/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Шаповаловій К.І., розглянувши
у місті Запоріжжі у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання дій неправомірними та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
та пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» (надалі - позивач
або ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС»)
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці Міндоходів (надалі
- відповідач), в якому позивач просить
суд: визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в проведенні
митного оформлення вантажу та
скасувати Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№112020000/2013/00024 від 11.07.2013; зобов'язати
відповідача здійснити митне
оформлення вантажу: контактів у
кількості 84 штук, який з 29.07.1998 і по
теперішній час знаходиться під митним
контролем.

У позові позивач зазначив, що 29.07.1998 на
адресу позивача надійшов вантаж:
контакти у кількості 84 штук загальною
вартістю 96,60 німецьких марок. З моменту
прибуття на митну територію України і
по теперішній час вантаж знаходиться
під митним контролем. 11.07.2013 позивачем
подано до відповідача Заяву №112020000/2013/1
для митного оформлення вантажу і того ж
дня відповідачем винесена Картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення №112020000/2013/00024, в якій
зазначено про відмову у митному
оформленні (випуску) товарів з причини
неподання: Ліцензії на здійснення
імпорту товарів; Декларації про
відповідність. Позивач у позові
зазначає, що відповідач, відмовляючи у
митному оформленні вантажу,
посилається на: постанову Кабінету
Міністрів України від 19.12.2012 №1201 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2013 рік» (якою
передбачається надання ліцензії на
імпорт вантажу) та наказ Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики №6
від 29.01.2007 «Про затвердження Переліку
продукції, відповідність якої може
бути підтверджена декларацією про
відповідність», чим порушує ст.ст.58, 124
Конституції України, оскільки
застосування до правовідносин з
митного оформлення нормативних актів,
які не існували на час митного
оформлення вантажу є неправомірним.
Крім того, позивач зазначає, що
Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 23.01.2002, що набрала
законної сили, позивача зобов'язано
вчинити дії щодо митного оформлення
вантажу: контактів у кількості 84 штук.

Представником позивача подано до суду
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження, на задоволенні
позову наполягає.

Відповідачем подано до суду письмові
заперечення в яких зазначено, що товар
не підлягає митному оформленню у
зв'язку з неподанням документів, які
підтверджують дотримання обмежень,
встановлених відповідно до ст.197
Митного кодексу України: ліцензії на
здійснення імпорту товарів (згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 19.12.2012 №1201 «Про затвердження
переліків товарів, експорт та імпорт
яких підлягає ліцензуванню, та квот на
2013 рік» та ст.16 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
№959-ХІІ від 16.04.1991), декларації на
відповідність (згідно наказу
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики №6 від 29.01.2007 «Про
затвердження Переліку продукції,
відповідність якої може бути
підтверджена декларацією про
відповідність»), документів, що містять
опис товарів, які дають змогу
ідентифікувати та класифікувати
товари (згідно ст.257 Митного кодексу
України), транспортних документів
(згідно ст.335 Митного кодексу України).
Таким чином, Запорізька митниця
Міндоходів вважає, що Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №112020000/2013/00024 від 11.07.2013
винесено правомірно.

Представником відповідача подано до
суду заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження, проти позову
заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд з'ясував наступне.

Дослідженням накладної №980717 від 21.07.1998
із штампом «Під митним контролем»
встановлено, що 29.07.1998 відправником
Ingenieur-und Reparatur-Transfer GmbH Anlagenservice для ДП
«НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» на митну
територію України ввезено товар: Kontakt 60
(Мenge - 24, Betrag - 27,60 DM), Kontakt WL (Мenge - 24, Betrag -
27,60 DM), Kontakt 61 (Мenge - 12, Betrag - 13,80 DM), Kontakt LR
(Мenge - 12, Betrag - 13,80 DM), Kontakt Gold (Мenge - 12, Betrag -
13,80 DM), який з 29.07.1998 перебуває під митним
контролем Запорізької митниці.

Вказаний факт підтверджується і
постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 10.04.2000, винесеною за
наслідками розгляду адміністративних
матеріалів.

Судом досліджено Заяву ДП «НАЕК
«Енергоатом» ВП «ЗАЕС» від 11.07.2013,
подану відповідачу, якою позивач
заявляє відомості про товари та іншу
інформацію, необхідну для здійснення
митних формальностей, з відміткою про
відмову у митному оформленні.
Зазначена заява містить найменування
поставленого товару - «засіб для
очищення електричних контактів», код
УКТЗЕД зазначено декларантом 3403.99.90.90.

Згідно Картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№112020000/2013/00024 від 11.07.2013 у митному
оформленні (випуску) товарів
відмовлено у зв'язку з неподанням
наступних документів: 1) ліцензії на
здійснення імпорту товарів (згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 19.12.2012 за №1201 «Про затвердження
переліків товарів, експорт та імпорт
яких підлягає ліцензуванню, та квот на
2013 рік» та ст.16 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
№959-ХІІ від 16.04.1991); 2) декларації на
відповідність (згідно наказу
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики №6 від 29.01.2007 «Про
затвердження Переліку продукції,
відповідність якої може бути
підтверджена декларацією про
відповідність»); 3) документів, що
містять опис товарів, які дають змогу
ідентифікувати та класифікувати
товари (згідно ч.8 ст.257 Митного кодексу
України); 4) транспортних документів
(згідно ч.3 ст.335 Митного кодексу
України).

Позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.197 Митного кодексу
України (який діяв на час винесення
картки відмови, яка оскаржується) у
випадках, передбачених законом, на
окремі товари встановлюються
обмеження щодо їх переміщення через
митний кордон України. Пропуск таких
товарів через митний кордон України та
їх митне оформлення здійснюються
митними органами на підставі отриманих
з використанням засобів інформаційних
технологій документів, які
підтверджують дотримання зазначених
обмежень, виданих державними органами,
уповноваженими на здійснення
відповідних контрольних функцій,
іншими юридичними особами,
уповноваженими на їх видачу, якщо
подання таких документів митним
органам передбачено законами України.
Переліки таких товарів (із зазначенням
їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД ), а
також порядок видачі відповідних
дозволів та їх обігу з використанням
засобів інформаційних технологій
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Як зазначено у ст.45 Митного кодексу
України №1970-XII від 12.12.1991 (у редакції,
чинній на час ввезення товару на мину
територію України), декларування
здійснюється шляхом заяви за
встановленою формою (письмовою, усною
тощо) точних даних про мету
переміщення через митний кордон
України товарів та інших предметів і
про самі товари та інші предмети, а
також будь-яких відомостей, необхідних
для митного контролю та митного
оформлення.

Відповідно до п.2, 3 ст.74 Митного кодексу
України №1970-XII від 12.12.1991 (у редакції,
чинній на час ввезення товару на мину
територію України) не можуть бути
пропущені через митний кордон України
товари та інші предмети: щодо яких не
було здійснено митного оформлення; які
переміщуються через митний кордон
України з порушенням положень цього
Кодексу та інших актів законодавства
України.

Тобто, заборон, які зазначені
відповідачем у Картці відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №112020000/2013/00024 від 11.07.2013, на
час митного контролю товару, ввезеного
29.07.1998 - не передбачено.

Згідно з ст.89 Митного кодексу України
№1970-XII від 12.12.1991 товари та інші
предмети можуть зберігатися під митним
контролем протягом шести місяців, крім
товарів та інших предметів з обмеженим
строком зберігання. Товари та інші
предмети (за винятком валюти та
цінностей), зазначені у статті 86 цього
Кодексу, зберігаються митницею доти,
доки розмір сум складських митних
зборів не досягне вартості цих товарів
та інших предметів.

Статтею 72 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
підстави для звільнення від
доказування, серед яких - обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За результатами розгляду
адміністративної справи №0870/11862/12 за
позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» до
Запорізької митниці Державної митної
служби України про визнання дій
неправомірними та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення, зобов'язання вчинити
певні дії Запорізьким окружним
адміністративним судом 27.12.2012 винесено
постанову, яка набрала законної сили. В
даному судовому рішенні зазначено, що
Ухвалою Господарського суду м.Києва
від 02.12.2003 у справі №43/167 про порушення
провадження про банкрутство введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом». Встановлено, що
листом від 13.03.2006 (за вих.№07-19/715) позивач
інформував відповідача про
неможливість митного оформлення
товарів з урахуванням мораторію,
введеного Ухвалою Господарського суду
м.Києва від 02.12.2003. Ухвалою
Господарського суду м.Києва від 04.08.2009 у
справі №43/167-23/260 провадження у справі
про банкрутство ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
припинено.

Отже, на період дії мораторію митне
оформлення товару (Kontakt 60, Kontakt WL, Kontakt 61,
Kontakt LR, Kontakt Gold), заявленого декларантом
до митного контролю 29.07.1998, було
неможливим.

Відповідач у Картці відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112020000/2013/00024
від 11.07.2013, відмовляючи у митному
оформленні (випуску) товарів зазначив,
що товар не підлягає митному
оформленню у зв'язку з неподанням
документів, які підтверджують
дотримання обмежень, встановлених
відповідно до ст.197 Митного кодексу
України: ліцензії на здійснення
імпорту товарів (згідно Постанови
Кабінету Міністрів України від 19.12.2012
№1201 «Про затвердження переліків
товарів, експорт та імпорт яких
підлягає ліцензуванню, та квот на 2013
рік» та ст.16 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
№959-ХІІ від 16.04.1991), декларації на
відповідність (згідно наказу
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики №6 від 29.01.2007 «Про
затвердження Переліку продукції,
відповідність якої може бути
підтверджена декларацією про
відповідність»), документів, що містять
опис товарів, які дають змогу
ідентифікувати та класифікувати
товари (згідно ст.257 Митного кодексу
України), транспортних документів
(згідно ст.335 Митного кодексу України).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
№959-ХІІ від 16.04.1991 (в редакції, чинній на
день винесення Картки відмови)
ліцензування зовнішньоекономічних
операцій визначається як комплекс
адміністративних дій органу
виконавчої влади з питань економічної
політики з надання дозволу на
здійснення суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
експорту (імпорту) товарів. Рішення про
застосування режиму ліцензування
експорту (імпорту) товарів, у тому числі
встановлення квот (кількісних або
інших обмежень), приймається Кабінетом
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики з
визначенням переліку конкретних
товарів, експорт (імпорт) яких підлягає
ліцензуванню, періоду дії ліцензування
та кількісних або інших обмежень щодо
кожного товару.

Згідно з ст.16 Закон Української
радянської соціалістичної республіки
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
(у редакції чинній на день виникнення
спірних правовідносин) в Українській
РСР запроваджуються такі види
експортних (імпортних) ліцензій:
генеральна; разова (індивідуальна);
відкрита (індивідуальна). По кожному
виду товару встановлюється лише один
вид ліцензії. Рішення про встановлення
режиму ліцензування та квотування
експорту (імпорту) приймається
Верховною Радою Української РСР за
поданням Ради Міністрів Української
РСР з визначенням списку конкретних
товарів, що підпадають під режим
ліцензування та квотування, і строків
дії цього режиму по кожному товару.
Ліцензії на експорт (імпорт) товарів
видаються Міністерством
зовнішньоекономічних зв'язків
Української РСР. Копія ліцензії, яку
одержав суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності, додається до вантажної
митної декларації і є підставою для
пропуску через митницю вантажів, які
підпадають під режим ліцензування та
квотування.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 19.12.2012 за №1201
«Про затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2013 рік», даною
постановою затверджено на 2013 рік: 1)
обсяги квот товарів, експорт яких
підлягає ліцензуванню, згідно з
додатком 1; 2) перелік товарів, експорт
та імпорт яких підлягає ліцензуванню,
згідно з додатком 2; 3) перелік товарів
(озоноруйнівних речовин), експорт та
імпорт яких підлягає ліцензуванню,
згідно з додатком 3; 4) перелік товарів,
що можуть містити озоноруйнівні
речовини, експорт та імпорт яких
підлягає ліцензуванню (крім товарів, що
перевозяться у контейнерах з особистим
майном), згідно з додатком 4; 5) перелік
товарів, імпорт яких підлягає
ліцензуванню, згідно з додатком 5; 6)
перелік товарів із вмістом легованих
чорних металів, кольорових металів та
їх сплавів, експорт яких підлягає
ліцензуванню, згідно з додатком 6; 7)
перелік товарів, імпорт яких з
Республіки Македонія підлягає
ліцензуванню в рамках тарифної квоти
відповідно до положень Угоди про
вільну торгівлю між Україною та
Республікою Македонія від 18 січня 2001 р.,
згідно з додатком 7; 8) обсяги квот
товарів, імпорт яких підлягає
ліцензуванню, згідно з додатком 8.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів
України від 19.12.2012 за №1201 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2013 рік»
встановлено, що ця Постанова набирає
чинності з 1 січня 2013 року.

Оскільки постачання товару 29.07.1998 до
позивача передувало винесенню
зазначеної Постанови, то вимога
відповідача щодо надання зазначеної
ліцензії, застосування ст.16 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» - не є правомірними.

Судом з'ясовано, що наказ Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики №6
від 29.01.2007 «Про затвердження Переліку
продукції, відповідність якої може
бути підтверджена декларацією про
відповідність» втратив чинність на
підставі Наказу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі №427
від 30.04.2013.

Отже, наказ діяв у період часу з 29.01.2007
до 30.04.2013. На час митного ввезення
товару для митного оформлення - 29.07.1998
та у період винесення відповідачем
Картки відмови, а саме - 11.07.2013 даний
наказ не діяв.

З урахуванням наведених вище норм, суд
погоджується з думкою позивача про те,
що вимоги відповідача, зазначені у
Картці відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112020000/2012/00035
від 13.11.2012 щодо надання індивідуальної
ліцензії для імпорту товарів,
декларації на відповідність під час
митного оформлення товарів -
суперечить вимогам законодавства.

Згідно з ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння,
які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року
№1-рп/99, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивних прав та
обов'язків особи, у тому числі обов'язок
особи щодо надання документів для
митного оформлення товару, слід
визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
виникнення відповідного обов'язку.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Отже, приписи нового
нормативно-правового акта не можуть
змінити обсяг прав та обов'язків, який
було встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

Звідси, обсяг документів, надання яких
для митного оформлення передбачалось
станом на час перетину товаром митного
кордону України, не змінюється в разі
подальших змін законодавства, яке
регулює відповідні відносини.

Застосування вказаних
нормативно-правових актів до
правовідносин з митного оформлення
товару, ввезеного в Україну 29.07.1998, є
неправомірним.

З наведених вище підстав суд прийшов до
висновку, що оскаржувані дії
відповідача є неправомірними, а Картка
відмови є такою, що підлягає
скасуванню.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

З урахуванням зазначеного, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.2, 71, 72, 94, 158-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Запорізької митниці Міндоходів щодо
відмови у митному оформленні
поставленого 29.07.1998 від Ingenieur-und
Reparatur-Transfer GmbH в адресу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» товару.

Скасувати Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№112020000/2013/00024 від 11.07.2013.

Зобов'язати Запорізьку митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
товару: Kontakt 60, Kontakt WL, Kontakt 61, Kontakt LR, Kontakt
Gold (у кількості 84 штук), який з 29.07.1998
перебуває під митним контролем.

Присудити на користь Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» з Державного бюджету України
судові витрати у сумі 34 грн. 41 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі
11.11.2013.

Суддя
О.О. Прасов