Справа № 801/11167/13-а
Суддя: Аблякимов Е.Е.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2014 р. м. Сімферополь, 10 година 27
хвилин. Справа №801/11167/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Аблякимова Е.Е., за
участі секретаря судового засідання
Семякіна П.І., особисто позивача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг

про визнання неправомірною
бездіяльність та спонукання до
виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (також далі - позивач) звернувся
до Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим із позовом
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (також далі -
Нацкомфінпослуг, відповідач), в якому
просить визнати неправомірною
бездіяльність відповідача при наданні
запитаної публічної інформації,
зобов'язати відповідача негайно надати
інформацію щодо платоспроможності
ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт" (також
далі - ПрАТ "СК "Лафорт") та стягнути на
його користь, в рахунок відшкодування
шкоди заподіяної бездіяльністю, 20 000
гривень.

За поданим позовом відкрито
провадження в адміністративній справі,
проведено підготовчі дії, необхідні
для призначення та розгляду справи у
судову засіданні, закінчено підготовче
провадження, справу призначено до
розгляду в судовому засіданні, про що
постановлено ухвали суду від 10.12.2013.

Позивач в судових засіданнях підтримав
адміністративний позов та наполягав на
задоволенні вимог, зазначивши, що
внаслідок неправомірної бездіяльності
в наданні запитаної інформації щодо
платоспроможності ПрАТ "Страхова
компанія "Лафорт" порушено його права, у
тому числі щодо можливості
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, винна особа в якій була
застрахована в ПрАТ "Страхова компанія
"Лафорт". Нацкомфінпослуг не надало
відомостей щодо платоспроможності
ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт", тобто
допустило бездіяльність в наданні
запитаної інформації, а тому він
вимушений звернутись до суду за
захистом порушених прав.

Відповідач, повідомлений належним
чином про місце, день і час судового
розгляду, явку вповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, надіславши до канцелярії
суду письмові заперечення, а також
клопотання, в якому просив розглянути
справу без участі повноважного
представника.

Заперечуючи проти позову, відповідачем
наголошено на тому, що з метою
належного здійснення повноважень щодо
нагляду за додержанням чинного
законодавства у сфері фінансових
послуг Нацкомфінпослуг виявлені
численні порушення вимог
законодавства про фінансові послуги,
вчинені ПрАТ "Страхова компанія
"Лафорт", внаслідок чого застосовано
захід впливу у формі розпорядження від
04.04.2012 № 1140, яким зобов'язано усунути
виявлені порушення у визначений
Нацкомфінпослуг термін.

Внаслідок невиконання прийнятого
Нацкомфінпослуг розпорядження щодо
усунення виявлених порушень, ним 14.03.2013
прийнято розпорядження № 826 про
тимчасове зупинення дії всіх ліцензій
ПрАТ "СК "Лафорт", чим здійснено захід
направлений на недопущення подальших
порушень законодавства про фінансові
послуги.

Відповідно до інформації, зазначеної в
листі Моторного (транспортного) бюро
України від 18.01.2013 № 939/6.3-03 щодо
заборгованості ПрАТ "СК "Лафорт"
Нацкомфінпослуг призначено проведення
позапланової виїзної перевірки
(інспекції), за результатами якої
виявлено, що ПрАТ "СК "Лафорт" відсутнє
за заявленим місцезнаходженням, про що
складено відповідний акт від 11.03.2013 №
14/13-7 ФП.

З урахуванням того, що ПрАТ "СК Лафорт"
відсутнє за місцезнаходженням та не
подавало у 2013 році звітних даних
Нацкомфінпослуг, проаналізувати
фінансовий стан та платоспроможність
ПрАТ "СК "Лафорт" не вбачається за
можливе.

З метою недопущення в подальшому
порушення вимог законодавства у сфері
фінансових послуг та провадження
страхової діяльності Нацкомфінпослуг,
в межах передбачених законодавством
заходів у сфері регулювання ринків
фінансових послуг, прийнято
розпорядження від 14.03.2013 № 836 про
тимчасове зупинення дії всіх ліцензій
ПрАТ "СК Лафорт" та розпорядження від
29.08.2013 № 3031 про анулювання (відкликання)
всіх ліцензій ПрАТ "СК "Лафорт".

Заперечуючи проти стягнення збитків,
завданих ПрАТ "Страхова компанія
"Лафорт", Нацкомфінпослуг зазначило, що
обов'язковою умовою відшкодування
шкоди з державного бюджету є
неправомірність дій органу та
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між такими діями та завданою
шкодою. Доводи та докази того, що шкоду
завдано безпосередньо Нацкофінпослуг
в позовній заяві відсутні. При цьому,
для наявності відповідальності за
завдані матеріальні збитки, необхідні
чотири обов'язкові умови: неправомірні
дії, вина, шкода та причинний зв'язок.

За вказаних обставин Нацкомфінпослуг
стверджує про необґрунтованість та
беззмістовність тверджень позивача
про бездіяльність Нацкомфінпослуг та
підстав для стягнення збитків.

Заслухавши позивача, розглянувши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Конституцією України гарантується
право кожного на вільне збирання,
зберігання, використовування і
поширення інформації усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір
(стаття 34).

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
передбачений Законом України від 13
січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до
публічної інформації".

Під публічною інформацією розуміється
відображення та задокументування
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформації, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених
Законом України "Про доступ до
публічної інформації" (стаття 1 Закону).

Тобто, для наявності у інформації
статусу публічної, вона, перш за все,
має бути отримана або створена в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків.
Відповідно, публічна інформація, в
розумінні ст. 1 Закону, є та інформація,
яку можливо отримати виключно у
конкретного суб'єкта владних
повноважень, оскільки вона пов'язана з
виконанням суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством.
Загальновідома інформація за
визначенням та в розумінні статті 1
Закону не є публічною інформацією.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" передбачено, що
доступ до інформації забезпечується
шляхом: 1) систематичного та
оперативного оприлюднення інформації:
в офіційних друкованих виданнях; на
офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;
на інформаційних стендах; будь-яким
іншим способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Частиною п'ятою статті 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
передбачено, що не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до
Нацкомфінпослуг із запитом від 11.09.2013
на отримання публічної інформації в
якому, посилаючись на приписи статей 3,
4, 19, 20 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", просив
повідомити про статус у дійсний час
страхової компанії "Лафорт"; про її
існування, платоспроможність,
ліквідацію чи банкрутство, а також
повідомити якщо СК "Лафор" є
неплатоспроможною, то хто є платником
її боргів, його адресу та реквізити
(зворотній бік а.с.4).

18.09.2013 за вих. № 6941/13-12 "Щодо розгляду
запиту на інформацію" Нацкомфінпослуг
повідомило ОСОБА_1 про розгляд його
запита на інформацію від 12.09.2013 за вх. №
208/ЗП.

Згідно названого листа
Нацкомфінпослуг зазначило, що:
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Лафорт", код за
, включено до Державного
реєстру фінансових установ та має
свідоцтво про реєстрацію фінансової
установи.

Також зазначено, що Нацкомфінпослуг
29.08.2013 прийнято розпорядження про
анулювання (відкликання) ліцензій,
виданих Товариству на провадження
страхової діяльності № 3031 за
систематичні порушення, в тому числі за
ненадання звітності за І квартал 2013
року та перше півріччя 2013 року.

Інформація про порушення справи про
банкрутство та передачу страхових
зобов'язань Товариства іншим
страховикам до Нацкомфінпослуг не
надходила.

Повторним запитом на отримання
публічної інформації ОСОБА_1 від 03.11.2013,
із посиланням на приписи статей 3, 4, 19, 20
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", просив повідомити щодо:
платоспроможності в дійсний час ПрАТ
"Страхова компанія "Лафорт"; створення
комісії для проведення перевірки
платоспроможності СК "Лафорт";
звернення Нацкомфінпослуг до суду із
позовом про скасування державної
реєстрації ПрАТ "Страхова компанія
"Лафорт" (а.с.5).

У відповідь на запит ОСОБА_1 листом від
12.11.2013 № 15-35/13-12 "Щодо розгляду запиту на
інформацію" ОСОБА_1 повідомлено, що
згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Повноваження Нацкомфінпослуг
визначені Законом України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
Законом України "Про страхування" та
Положенням про національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, затвердженим
Указом Президента України від 23.11.2011 №
1070.

З метою належного здіснення
повноважень щодо нагляду за
додержанням чинного законодавства у
сфері фінансових послуг,
Нацкомфінпослуг у лютому 2013 року було
проведено позапланову виїзну
перевірку (інспекцію) діяльності ПрАТ
"СК "Лафорт".

У ході перевірки інспекційною групою
встановлено факт відсутності ПрАТ "СК
"Лафорт" за місцезнаходженням
відповідно до інформації, зазначеної в
Державному реєстрі фінансових установ,
а саме: вул. Довнар-Запольського, буд.
9/10, м. Київ, 04050, про що складено
відповідний акт.

З урахуванням того, що ПрАТ "СК "Лафорт"
відсутнє за місцезнаходженням та не
подавало у 2013 році звітних даних до
Нацкомфінпослуг, проаналізувати
фінансовий стан та платоспроможність
ПрАТ "СК "Лафорт" не вбачається за
можливе.

З метою недопущення в подальшому
порушення вимог законодавства у сфері
фінансових послуг та провадження
страхової діяльності Нацкомфінпослуг
в межах передбачених законодавством
заходів у сфері регулювання ринків
фінансових послуг прийнято
розпорядження від 14.03.2013 № 836 про
тимчасове зупинення дії всіх ліцензій
ПрАТ "СК Лафорт" та розпорядження від
29.08.2013 № 3031 про анулювання (відкликання)
всіх ліцензій ПрАТ "СК "Лафорт".

Також Нацкомфінпослуг зазначено, що
анулювання ліцензій не звільняє ПрАТ
"СК "Лафорт" від обов'язку виконувати
свої зобов'язання за укладеними
договорами страхування.

Задля своєчасного реагування та
здійснення заходів, необхідних для
встановлення місцезнаходження ПрАТ "СК
"Лафорт", Нацкомфінпослуг здійснено
інформування відповідних органів (в
тому числі правоохоронних органів), до
компетенції яких належить питання
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини
першої статті 13 Закону України "Про
доступ до публічної інформації", одними
з розпорядників інформації для цілей
цього Закону визнаються юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів, а
також особи, якщо вони виконують
делеговані повноваження суб'єктів
владних повноважень згідно із законом
чи договором, включаючи надання
освітніх, оздоровчих, соціальних або
інших державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

На розпорядників інформації,
визначених у пунктах 2, 3, 4 частини
першої та в частині другій цієї статті,
вимоги цього Закону поширюються лише в
частині оприлюднення та надання
відповідної інформації за запитами.
Усі розпорядники інформації незалежно
від нормативно-правового акта, на
підставі якого вони діють, при
вирішенні питань щодо доступу до
інформації мають керуватися цим
Законом.

Діяльність Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, на виконання
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг", врегульовано
приписами Положення про Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, затвердженого Указом
Президента України від 23 листопада 2011
року 1070/2011.

Згідно пункту 1 названого Положення
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітним
Верховній Раді України, що здійснює
державне регулювання ринків
фінансових послуг у межах, визначених
законодавством.

Відповідно до покладених на
Нацкомфінпослуг завдань, визначених в
пункті 4 вказаного Положення, зокрема у
сфері регулювання діяльності
страхового ринку, відповідач здійснює
контроль за платоспроможністю
страховиків відповідно до взятих ними
страхових зобов'язань перед
страхувальниками.

Статтею 14 Закону України від 12.07.2001 №
2664-ІІІ "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" передбачено, що
фінансова установа зобов'язана вести
облік своїх операцій та надавати
звітність відповідно до вимог законів
та нормативно-правових актів державних
органів з питань регулювання
діяльності фінансових установ та
ринків фінансових послуг.

Як зазначає відповідач, внаслідок
неподання у 2013 році ПрАТ "Страхова
компанія "Лафорт" звітних даних до
Нацкомфінпослуг (ненадання звітності
за І квартал 2013 року та перше півріччя
2013 року), останнім з метою недопущення в
подальшому порушення вимог
законодавства у сфері фінансових
послуг та провадження страхової
діяльності прийнято розпорядження від
14.03.2013 № 836 про тимчасове зупинення дії
всіх ліцензій ПрАТ "СК Лафорт" та
розпорядження від 29.08.2013 № 3031 про
анулювання (відкликання) всіх ліцензій
ПрАТ "СК "Лафорт".

Статтею 14 Закону України від 12.07.2001 №
2664-ІІІ "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" передбачено, що
фінансова установа зобов'язана вести
облік своїх операцій та надавати
звітність відповідно до вимог законів
та нормативно-правових актів державних
органів з питань регулювання
діяльності фінансових установ та
ринків фінансових послуг.

Відповідно до частини першої статті 39
названого Закону у разі порушення
законів та інших нормативно-правових
актів, що регулюють діяльність з
надання фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

Частиною першою статті 40 вказаного
Закону визначено види заходів впливу,
відповідно до яких Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, може застосовувати такі заходи
впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів
для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових
зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах,
передбачених статтями 41 і 43 цього
Закону;

4) тимчасово зупиняти або анулювати
ліцензію на право здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг;

5) відсторонювати керівництво від
управління фінансовою установою та
призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення
фінансової стабільності фінансової
установи;

7) виключати відповідно до
законодавства учасників ринків
фінансових послуг (крім споживачів
фінансових послуг) з Державного
реєстру фінансових установ або реєстру
осіб, які не є фінансовими установами,
але мають право надавати окремі
фінансові послуги.

У разі якщо порушення та його наслідки
усунені порушником самостійно до
застосування заходів впливу, крім
випадків, передбачених статтями 41 і 43
цього Закону, Уповноважений орган не
застосовує заходи впливу за таке
порушення;

8) установлювати для небанківських
фінансових груп підвищені економічні
нормативи, ліміти та обмеження щодо
здійснення окремих видів операцій.

9) виносити рішення про заборону
недержавним пенсійним фондам -
суб'єктам другого рівня системи
пенсійного забезпечення укладати нові
пенсійні контракти з учасниками
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у разі
порушення вимог, установлених для
таких недержавних пенсійних фондів
законом та ліцензійними умовами.

Отже, як убачається з наведеного,
застосовані 14.03.2013 та 29.08.2013
Нацкомфінпослуг заходи реагування у
вигляді тимчасового зупинення дії всіх
ліцензій ПрАТ "СК Лафорт" та анулювання
(відкликання) всіх ліцензій ПрАТ "СК
"Лафорт", внаслідок неподання ПрАТ
"Страхова компанія "Лафорт" звітних
даних до Нацкомфінпослуг, вчинено в
межах наданих повноважень.

Окрім цього, з метою належного
здіснення повноважень щодо нагляду за
додержанням чинного законодавства у
сфері фінансових послуг,
Нацкомфінпослуг у лютому 2013 року
проведено позапланову виїзну
перевірку (інспекцію) діяльності ПрАТ
"СК "Лафорт", за результатами якої
інспекційною групою встановлено факт
відсутності ПрАТ "СК "Лафорт" за
місцезнаходженням відповідно до
інформації, зазначеної в Державному
реєстрі фінансових установ. Задля
своєчасного реагування та здійснення
заходів, необхідних для встановлення
місцезнаходження ПрАТ "СК "Лафорт",
Нацкомфінпослуг здійснено
інформування відповідних органів (в
тому числі правоохоронних органів), до
компетенції яких належить питання
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи.

З положень частини першої статті 19
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" під запитом на інформацію
слід розуміти прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Тобто, за змістом статей 5, 10, 12 та 19
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" можна виділити ознаки
публічної інформації: 1) готовий
продукт інформації, який отриманий або
створений лише в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством; 2) заздалегідь
відображена або задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація; 3) така інформація
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень або інших
розпорядників публічної інформації; 4)
інформація не може бути публічною, якщо
створена суб'єктом владних повноважень
не під час виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків; 5)
інформація не може бути публічною, якщо
створена не суб'єктом владних
повноважень.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

Нацкомфінпослуг не має інформації щодо
стану платоспроможності ПрАТ "Страхова
компанія "Лафорт", а тому
проаналізувати фінансовий стан та
платоспроможність ПрАТ "СК "Лафорт" не
має можливості (а.с.5,6).

З наведеного слідує, що запитувана
позивачем згідно листа від 03 листопада
2013 року інформація щодо
платоспроможності ПрАТ "Страхова
компанія "Лафорт" не є публічною в
розумінні статті 1 цього Закону,
оскільки не містить її необхідних
ознак, як-то заздалегідь відображена та
задокументована, вже створена на
момент отримання запиту інформація.

При цьому, суд зазначає, що у відповідях
Нацкомфінпослуг від 18.09.2013 № 6941/13-12 та
від 12.11.2013 № 15-35/13-12 на запити ОСОБА_1,
останньому в межах повноважень
відповідача та наявної в нього
інформації повідомлено про
неможливість проаналізувати
фінансовий стан та платоспроможність
ПрАТ "СК "Лафорт", про відсутність
інформації відносно ПрАТ "СК "Лафорт"
щодо порушення справи про банкрутство
та передачі своїх страхових
зобов'язань іншим страховикам, як
складової неплатоспроможності
суб'єкта господарювання.

За змістом частин четвертої, п'ятої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України суд повинен
визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених статтею 7
Кодексу адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до статті 9 цього Кодексу,
полягає в тому, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини другої статті 3
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

На вимогу частини першої статті 6 КАС
України встановлено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Зокрема, під бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень слід розуміти
пасивну поведінку суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи. Під
бездіяльністю слід розуміти
невчинення дії, яку носій публічної
влади зобов'язаний був вчинити.

Позивач, в обґрунтування доводів
адміністративного позову, вказує не на
відсутність відповіді на запит від
03.11.2013, а на надання такої відповіді не у
розмірі бажаному позивачем, зокрема не
зазначення відомостей щодо
платоспроможності ПрАТ "СК "Лафорт", що,
на його думку, зумовлює надання
відповіді повторно.

Водночас, встановлені судом з
матеріалів справи обставини свідчать
про те, що звернення позивача не
залишилось поза увагою і відповідь
йому надана у відповідності з нормами
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", згідно наявних у нього
відомостей та відповідно до критеріїв,
що надають визначити надану
інформацію, як публічна,
підтвердженням чого є відповіді
відповідача від 18.09.2013 № 6941/13-12 та від
12.11.2013 № 15-35/13-12.

Таким чином, в діях відповідача суд не
вбачає протиправної бездіяльності при
наданні позивачу запитаної інформації,
з огляду на що не вбачає підстав для
повторного невідкладного надання
відповіді щодо платоспроможності ПрАТ
"СК "Лафорт".

Відмовляючи в задоволенні вимоги
позивача про стягнення завданої
моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., суд
виходив з наступного.

Згідно частини другої статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків. Також у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Обґрунтовуючи підстави для стягнення
моральної шкоди з відповідача, позивач
посилається на пережитий стрес,
викликаний неправомірними діями
відповідача, внаслідок чого в нього
виникло почуття незахищеності,
безпорадності. Також у позивача
виникли почуття ущербності людини,
пустоти, які нічим закрити. В позивача
фізична та нервово-психічна слабкість,
підвищена втома, що супроводжуються
нестійким настроєм. Все частіше
з'являються думки про
безперспективність та недоцільність
подальшого життя.

Отже як убачається з наведеного,
оскаржуючи протиправну бездіяльність
відповідача, вимоги про стягнення
матеріальної шкоди позивач мотивує
протиправністю дій відповідача, що не є
предметом розгляду даної справи. На
думку суду причини, які позивач
зазначає як підстави для стягнення
моральної шкоди, ніяким чином
безпосередньо не пов`язані із діями
відповідача, вчиненими відповідно до
приписів Закону України "Про доступ до
публічної інформації". Інших поважних
причин на підтвердження спричинення
моральної шкоди позивач не навів.

Враховуючи наведене, підстави для
задоволення позовних вимог щодо
стягнення моральної шкоди відсутні.

З огляду на досліджені матеріали
справи, норми права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача щодо визнання протиправною
бездіяльності відповідача при наданні
запитаної інформації, покладання на
відповідача обов'язку невідкладно
надати ОСОБА_1 інформацію про
платоспроможність ПрАТ "СК "Лафорт", а
також стягнення в рахунок
відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.,
не відповідають чинному законодавству
України, документально не
обґрунтовані, не підтверджені
матеріалами справи і не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, які підлягають
стягненню у відповідності до статті 94
Кодексу адміністративного
судочинства, - відсутні.

Керуючись статтями 94, 159, 160, 161, 162, 163, 186,
254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

На постанову прийняту згідно частини
третьої статті 160 КАС України (у разі
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови) апеляційна скарга
подається протягом 10 (десяти) днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову може бути оскаржено до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя підпис Е.Е. Аблякимов

У повному обсязі постанову складено
20.01.2014.