Справа № 2а-1805/11
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-1805/11
у 1-й інстанції: Антипова Л.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого -
судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення, за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14.04.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року позивач звернувся у
суд з позовом про визнання
протиправними дії відповідачів,
зобов'язання першого відповідача
нарахувати одноразову грошову
допомогу на оздоровлення за 2010 рік, а
другого відповідача - виплати таку
допомогу відповідно до положень ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 14.04.2011 року зазначений
адміністративний позов задоволено:
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації провести
перерахунок, а Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат - виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік, відповідно до положень ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
перший відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу щорічна допомога на
оздоровлення має розраховуватися
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

З таким висновком суду повністю не
можна не погодитись.

Колегією суддів установлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до положень ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
є учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, інвалідам ІІ групи, щорічна
допомога на оздоровлення,
призначається у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Разом з тим, при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідач керувався постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналізуючи правомірність висновків
суду першої інстанції, колегія суддів
зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України (ст. 113 Конституції
України).

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що постанова КМ України від 12.07.2005 року
№ 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
суперечить вимогам ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції, приймаючи рішення
про задоволення позовних вимог,
правомірно керувався положеннями
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не приписами вищенаведеної постанови
уряду.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 1832, 195, 197, 198, 200, 205, 207,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 14.04.2011 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Я.Б. Глущенко

суддя
О.Є. Пилипенко

суддя
О.М. Романчук

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М