Справа № 2а-2523/12/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 р.
Справа № 876/9012/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гелецького П.В.

з участю представника позивача:
Стадника С.В.

представника відповідача:
Скочипець А.Р.

третьої особи:
Вільбіцького О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Ігнарт» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Ігнарт» до Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції , третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Публічне
акціонерне товариство «Креді Агріколь
банк» про скасування постанови від
15.02.2010 року про закінчення виконавчого
провадження,-

В С Т А Н О
В И Л А:

19.05.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування постанови
від 15.02.2010 року про закінчення
виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
Постановою відповідача № 994 від 05.02.2010
року відкрито виконавче провадження з
виконання наказу № 37/404 виданого 06.10.2009
року Господарським судом міста Києва,
яким зобов'язано АТ «Індустріально -
експортний банк» передати ПП «Ігнарт»
нежитлове приміщення площею 118,7 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: м.Львів,
вул.Зелена 238, а саме: нежитлові
приміщення на першому поверсі, зокрема
приміщення № 8, площею 17,9 кв.м.,
приміщення № 9, площею 17,1 кв.м.,
приміщення № 10, площею 28,5 кв.м.,
приміщення № 23, площею 55, 2 кв.м.
адмінкорпусу, позначено на плані під
літерою «А-9», в стані, в якому воно було
ним отримано. Однак третя особа не
передала в належному стані приміщення,
розташоване за адресою: місто Львів,
вул.Зелена 238 позивачу і тому останній
вважає, що державний виконавець
незаконно та безпідставно винесла
15.02.2010 року постанову про закінчення
виконавчого провадження чим порушила
майнові інтереси позивача. Згідно
цього просить визнати незаконною та
скасувати оскаржувану постанову.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що постанова про закінчення
виконавчого провадження по Наказу
Господарського суду м.Києва №37/404 від
09.10.2009 року є необґрунтованою та
безпідставною, оскільки вона прямо
суперечить складеному Акту Державного
виконавця від 15.02.2010 року, що в свою
чергу порушує майнові інтереси
позивача.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Стадник С.В. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник відповідача Скочипець А.Р.
у ході апеляційного розгляду надала
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Представник третьої особи Вільбицький
О.А. у ході апеляційного розгляду надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того що, в процесі виконання
рішення Господарського суду міста
Києва у справі № 37/404 від 23.09.2009 року
жодна із сторін виконавчого
провадження, а також і державний
виконавець не зверталися щодо зміни
способу і порядку виконання судового
рішення.

Оскаржуванна постанова від 15.02.2010 року
про закінчення виконавчого
провадження є законною та такою, що
прийнята відповідачем на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що постановою № 994
від 05.02.2010 року головним держаним
виконавцем Сихівського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції Скочипець А.Р. відкрито
виконавче провадження з виконання
наказу № 37/404 виданого 06.10.2009 року
Господарським судом міста Києва, яким
зобов'язано АТ «Індустріально -
експортний банк» передати ПП «Ігнарт»
нежитлове приміщення площею 118,7 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: м.Львів,
вул.Зелена 238, а саме: нежитлові
приміщення на першому поверсі, зокрема
приміщення № 8, площею 17,9 кв.м.,
приміщення № 9, площею 17,1 кв.м.,
приміщення № 10, площею 28,5 кв.м.,
приміщення № 23, площею 55, 2 кв.м.
адмінкорпусу, позначено на плані під
літерою «А-9», в стані, в якому воно було
ним отримано.

15 лютого 2010 р. головний державний
виконавець виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання наказу
Господарського суду міста Києва № 37/404
від 06.10.2009 року.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження» та
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 5 та ст.. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, зазначені виконавчим
документом.

Рішенням Господарського суду м. Києва у
справі 37/404 від 23.09.2009 року було про
розірвання договору оренди та
зобов'язано ПАТ
«Індустріально-Експортний Банк»
передати ПП «ІГНАРТ» нежитлове
приміщення площею 118,7 кв.м. за адресою
м.Львів, вул. Зелена, 238 в стані, якому
воно було отримано. А також, видано
позивачу наказ Господарського суду
м.Києва від 06.10.2009 р №37/404.

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Сихівського ВДВС Львівського міського
управління юстиції 05 лютого 2010 року
було відкрито виконавче провадження.

10.02.2010 року від директора ПП «Ігнарт»
Ігнатовича І.Й. на адресу головного
державного виконавця Скочипець А.Р.
(вх.№ 581/04/36 від 10.02.2010 року) надійшла
заява (вих. № 4 від 10.02.2010 року) про те, що
оскільки в добровільному порядку
банком було відмовлено у виконанні
Наказу Господарського суду міста Києва
№ 37/404, а ПП «Ігнарт», з метою уникнення
подальших втрат, вимушено було власним
коштом розпочати ремонт приміщень, що
підтверджується, в тому числі, і
долученою проектно - кошторисною
документацією ремонтних робіт.

Відповідно до п. 4.1.2. Наказу
Міністерства юстиції України N 74/5 від
15.12.99 «Про затвердженння Інструкції про
проведення виконавчих дій» (в редакції,
що діяла на цей час), 15 лютого 2010 року
Державним виконавцем складено акт в
присутності директора ПП «Ігнарт»
Ігнатовича І.Л. та предстаника ПЗ ФЛРУ
АТ «Індексбанк» Вільбіцького О.А, а
також двох понятих., про те що, ПП
«Ігнарт» користується безперешкодним
доступом до нежитлового приміщення
площею 118,7 кв.м. за адресою м.Львів, вул.
Зелена, 238. В даному приміщенні
проведено перепланування, відсутня
підлога, відсутні перегородження,
відсутня електромережа, відсутня
підвісна стеля, відсутня система
пожежогасіння, в приміщенні
знаходиться будівельне сміття,
частково пошкоджена штукатурка і
побілка на стінах. Майно АТ
«Індексбанк» відсутнє.

Як слідує з цього ж Акту та з заяви
директора ПП «Ігнарт» Ігнатовича І.Л.
від 10.02.2010 р. вих №4 у приміщенні Позивач
ПП «Ігнарт» розпочав ремонт та
перепланування., тобто позивач почав
коритуватись приміщенням та проводити
ремонтні роботи до початку примусового
виконання рішення суду.

Копії Акту від 15 лютого 2010 р. сторони
виконавчого провадження отримали
нарочно 15.02.2010 р. про, що розписались у
акті. В акті державного виконавця
відсутні будь-які письмові зауваження
сторін виконавчого провадження
стягувача та боржника щодо
правильності встановлення фактів та їх
відповідності реальній ситуації.

На підставі вищенаведених обставин,
Акту від 15.02.2010 р, згідно з п. 8 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції яка діяла на
час винесення постанови) 15 лютого 2010
року Державним виконавцем виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого листа було закінчено.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює всі необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначено в
документі на примусове виконання у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає обов'язок
державного виконавця використовувати
надані йому права відповідно до закону
і не допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.76 Закону України
«Про виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 24
цього закону для самостійного
виконання рішення.

Наказу Міністерства юстиції України N
74/5 від 15.12.99 «Про затвердженння
Інструкції про проведення виконавчих
дій», яка розроблена відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження», інших законодавчих актів
України та нормативно-правових актів
Міністерства юстиції України і
визначає окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до Закону підлягають примусовому
виконанню.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що державний
виконавець не наділений
повноваженнями виконувати ті дії, які
не передбачені законодавством та не
покладені на нього при виконанні
конкретного судового рішення.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання. що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку. оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Ігнарт» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року у справі №2а-3523/12/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний