Справа № 813/7627/13-а
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника відповідача - Ганущина
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Манго Юг»
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

Встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Манго Юг»
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області про
скасування рішення №0408 від 27.08.2013 року
про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу у розмірі 1
700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що відповідачем при
прийнятті оскаржуваного рішення №0408
від 27.08.2013 року неправильно було
визначено суб'єкт відповідальності за
порушення законодавства про рекламу,
так як, рекламна конструкція по вул.
Володимира Великого - навпроти вул.
Боткіна використовувалась для ТзОВ
«Мостнафта», а не ТзОВ «Манго Юг»,
оскільки між останніми укладено
договір суборенди, згідно з яким у ТзОВ
«Манго Юг» відсутнє право
розпоряджатися окремими об'єктами АЗС.

В судове засідання представник
позивача не зявився, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, про причини
неявки суд не помідовим.

Представник відповідача проти
позову заперечив, подав письмові
заперечення на позовну заяву, в яких
зазначив, що підставою для
застосування фінансових санкцій було
самовільне встановлення відповідачем
спеціальної конструкції зовнішньої
реклами без погодження з органами
місцевого самоврядування та неподання
інформації щодо вартості
розповсюдженої реклами або
виготовлення реклами.

В судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позову.

З'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень та
дослідивши докази, якими вони
обґрунтовуються, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, мотивуючи
наступним.

Відносини, пов'язані з
виробництвом, розповсюдженням та
споживанням реклами на території
України регулює Закон України "Про
рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996р.

Судом встановлено, що
Департаментом економічної політики
Львівської міської ради винесено
вимоги №23/Р-7-1023, №23/Р-7-1025, №23/Р-7-1016 від
26.03.2013 року про усунення самовільного
розміщення реклами ТзОВ «Манго Юг» та
надано термін на усунення вказаного
правопорушення до 31.03.2013 року. Також,
відповідно до п.9.4 Правил розміщення
зовнішньої реклами у м. Львові письмово
інформувати про виконання вимоги КП
"Адміністративно-технічне управління".

Через невиконання вищевказаних
вимог Департамент економічної
політики Львівської міської ради
направив на ім'я начальника
Держспоживінспекції у Львівській
області подання № 23/Р-7-1338, №23/Р-7-1342,
№23/Р-7-1341 від 16.04.2013 року про порушення
ТзОВ «Манго Юг» Закону України "Про
рекламу".

Листом від 01.08.2013 року за №3528
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
запропонувала ТзОВ «Манго Юг» в строк
до 13.08.2013 року надати інформацію про
вартість розміщеної реклами,
розповсюдженої з порушенням вимог
рекламного законодавства та пояснення
по факту розміщення рекламних
конструкцій з порушенням вимог Закону
України "Про рекламу".

За результатами розгляду подання
№23/Р-7-1341 від 16.04.2013 року, №23/Р-7-1338 від
16.04.2013, №23/Р-7-1342 від 16.04.2013 на засіданні
по справі про порушення законодавства
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
складено протоколи №0510 від 31.07.2013 року,
№0511 від 31.07.2013 року та №0409 від 27.08.2013
року відповідно про порушення ТзОВ
«Манго Юг» законодавства про рекламу, а
саме пункту 1 статті 16 Закону України
«Про рекламу».

За наслідками розгляду питання по
справах про порушення законодавства
про рекламу Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області на підставі вищевказаних
протоколів прийнято рішення №0408 від
27.08.2013 р. згідно якого за самовільне
розміщення зовнішньої реклами у
населеному пункті без погодження з
органами місцевого самоврядування, що
є порушенням вимог пункту 1 частини 1
статті 16 Закону України «Про рекламу»,
та в порушення вимог п.6 ст.27 Закону
України «Про рекламу» не надано
інформацію щодо вартості
розповсюдження реклами на ТзОВ «Манго
Юг» накладено штраф у розмірі 1 700,00
грн. та зобов'язано сплатити штраф у
зазначеному розмірі в бюджет м. Львова.

Статтею 26 Закону України «Про
рекламу» передбачено, що контроль за
дотриманням законодавства України "Про
рекламу" щодо захисту прав споживачів
реклами у межах своїх повноважень
здійснює спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів.

Функції державного контролю за
дотриманням законодавства про рекламу
у Львівській області здійснює
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Львівській області, яка
наділена повноваженнями по
застосуванню до порушників
законодавства фінансових санкцій,
передбачених Законом України «Про
рекламу».

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про рекламу»,
реклама - інформація про особу чи товар,
розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару.

Згідно з п. 6 ст. 9 ЗУ «Про рекламу»
вивіска чи табличка з інформацією про
зареєстроване найменування особи,
знаки для товарів і послуг, що належать
цій особі, вид її діяльності (якщо це не
випливає із зареєстрованого
найменування особи), час роботи, що
розміщена на внутрішній поверхні
власного чи наданого у користування
особі приміщення, на зовнішній
поверхні будинку чи споруди не вище
першого поверху або на поверсі, де
знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою».

Вирішуючи спір, суд враховує, що
спеціальним законом, який регулює
відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів, є Закон України «Про
захист прав споживачів» від 12 травня 1991
року № 1023-XII.

В силу положень частин 1, 2 статті
15 Закону України «Про захист прав
споживачів» споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетично
модифікованих компонентів; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності; дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Інформація, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Пунктом 9 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами» від 20 грудня 1997 р. №
1442 передбачено, що суб'єкт
господарювання, що здійснює продаж
нафтопродуктів, зобов'язаний своєчасно
подати споживачеві необхідну, доступну
та достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості, в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні).

В інформації про нафтопродукти
зазначаються: їх назва; дані про їх
основні властивості; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі невчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача.

Відповідно до п.8 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами» відомості
про роздрібні ціни, марки та види
нафтопродуктів (у тому числі
дизельного палива залежно від вмісту
масової частки сірки), що продаються на
АЗС, повинні бути зазначені на
інформаційному табло, яке
встановлюється на вїзді та біля
оператора АЗС.

Тобто, в розумінні вищевказаних
норм, рекламою є інформація про
конкретну особу або про конкретний
товар, а табло, на якому міститься
інформація про види палива та ціну на
них, який був розміщений біля АЗС не є
рекламою, бо не містить жодних її ознак,
а є звичайною інформацією про товар, що
в свою чергу не є порушенням Закону
України «Про рекламу», а є виконанням
норм Закону України «Про захист прав
споживачів».

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ТзОВ «Манго Юг» відповідно до
договорів суборенди №1 від 23.12.2010 року
та №1 від 01.02.2013 року орендує у ТзОВ
«Мостнафта» 107,2 кв.м. прибудинкової
території і самостійні об'єкти АЗС по
вул. Володимира Вели кого, 50 у м. Львові
та вул. Буйка, 14 у м. Львові. Згідно з
даними договорами у ТзОВ «Манго Юг» не
виникає права розпоряджатись даними
об'єктами, проводити реконструкцію та
інше.

Відповідачем, не наведено жодного
належного та допустимого доказу того,
що інформаційне табло виготовлялося чи
розповсюджувалося саме позивачем, і
взагалі наявність будь-якого правового
зв'язку позивача з цим засобом.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 11, 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, а отже підлягають
задоволенню.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 КАС
України, судові витрати у формі
судового збору слід стягнути на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
від 27.08.2013 року №0408 «Про накладення
штрафу за порушення законодавства про
рекламу».

Стягнути з Державного бюджету України
за користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Манго Юг» 115,00 грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський
Р.М.