Справа № 0907/12122/12,2а-344/160/13
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
Справа №
4686/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Довгої О.Ї

суддів
Ліщинського А.М., Запотічного І.І.

секретаря Коцур В.К.

за участю представника

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
ОСОБА_2 та Підгірської сільської ради
на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Підгірської
сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про
визнання протиправним, недійсним та
скасування рішення від 15.06.2012 р. №373-13/2012
року, залишити в силі рішення від 16.09.2011
року за №201-7/2011 року та стягнення
судових витрат,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач 06.08.2012 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Підгірської сільської ради
в якому просить скасувати рішення
Підгірської сільської ради від 15
червня 2012 року, мотивуючи тим, що
вказане рішення грубо порушує її права,
оскільки земельної ділянкою вона на
законних підставах, безперервно,
відкрито володіє і користується вже
понад 21 рік відповідно до рішення
виконавчого комітету Підгірської
сільської ради №18 від 21.03.1991 року.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково, скасовано
рішення Підгірської сільської ради
Богородчанського району
Івано-Франківської області від 15
червня 2012 року №373-13/2012 року.

Не погодившись із постановою суду її в
апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2,
просить скасувати рішення суду І
інстанції і прийняте нове, яким
відмовити ОСОБА_3 у позові повністю.

Апеляційну скаргу обгрутновує тим, що
суд не застосував матеріальні норми
права, а саме пункт 1 розділу ІХ
«Прикінцеві положення» Земельного
кодексу України, згідно якого стаття 119
Земельного кодексу України щодо
набуття права власності на земельну
ділянку за набувальною давністю може
застосовуватися з 01 січня 2017 року.

Разом з тим, постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 30 січня
2013 року оскаржив відповідач.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що при
винесенні постанови суд І інстанції не
з'ясував обґрунтованість винесеного
Підгірською сільською радою рішення,
яке оскаржується, не перевірив, що
зазначені в позовній заяві обставини є
надуманими, не підтверджуються жодними
доказами. Просить скасувати рішення
суду І інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити ОСОБА_3 в
адміністративному позові.

Судом першої інстанції встановлено, що
Рішення сесії Підгірської сільської
ради Богородчанського району
Івано-Франківської області від 15.06.2012
року №373-13/2012 року, вирішено:

- рішення сесії сільської ради від
16.09.2011 року за №230-7/2011 «Про відміну
рішення Підгірської сільської ради від
25.03.2011 року №87-3/2011 «Про виділення та
надання дозволу громадянці ОСОБА_2 на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд» - відмінити;.

- рішення сесії сільської ради від
16.09.2011 року за №201-7/2011 «Про виділення
земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 та
надання дозволу на складання проекту» -
відмінити;.

- залишити в силі рішення сільської
ради від 25.03.2011 року за №87-3/2011 «Про
виділення та надання дозволу
громадянці ОСОБА_2 на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд».

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи,
підстави апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Конституцією України передбачено
форми та засоби реалізації права
територіальних громад на місцеве
самоврядування і вказано, що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Згідно п. 4 Рішення Конституційного
Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009,
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до п.6 ч. 5 Рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009, ненормативні правові
акти органу місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Відповідно до п. 1 ч.5 Рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009, Конституцією України
закріплено, що рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду (частина
друга статті 144). Цьому конституційному
положенню відповідають ч. 10 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
яким визначено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Також п. 5 ч. 5 вище вказаного рішення
Конституційного Суду України, яке є
обов'язковим до виконання на території
України, визначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Разом з тим, відповідно до п.6 ч. 5
Рішення Конституційного Суду України
від 16.04.2009 року №7-рп/2009, ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Як вбачається з рішення сесії
Підгірської сільської ради
Богородчанського району
Івано-Франківської області від 16.09.2011
року №201-7/2011 «Про виділення земельної
ділянки громадянці ОСОБА_3 та надання
дозволу на складання проекту» воно є
ненормативним правовим актом та актом
одноразового застосування, а тому не
могло бути скасовано рішенням сесії
Підгірської сільської ради
Богородчанського району
Івано-Франківської області від 15.06.2012
року №373-13/2012 року.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
щодо скасування оскарженого судового
рішення в цілому суттєвими не
являються і не складають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ст.196, ст. 198, ст. 200, ст.205,
ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Підгірської сільської ради залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 30 січня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Довга О.І

Судді
Ліщинський А.М

Запотічний І.І.