Справа № 812/8087/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/8087/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суду у складі
колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по адміністративній справі
№812/8087/13-а за позовом державного
підприємства «Антрацит» до Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області про скасування вимоги № Ю-790
від 06 серпня 2013 року про сплату
недоїмки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати вимогу Ю-790
від 06 серпня 2013 року про сплату
недоїмки.

В обґрунтування позову зазначив, що
поточні нарахування єдиного внеску за
березень, квітень, травень та червень
місяць 2013 року сплачені позивачем в
повному обсязі. Відсутність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску за січень, лютий місяць 2013 року
встановлена судовим рішенням, яке
набрало законної сили.

Тому станом на дату винесення вимоги -
01.08.2013 року заборгованість з єдиного
внеску, яка підлягає сплаті за ВП
«Автобаза» ДП «Антрацит» в умовах
порушення справи про банкрутство
відповідно до положень ст. 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», - відсутня.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013 року
позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФУ в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області № Ю-790 від 06 серпня 2013 року про
сплату недоїмки.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суми коштів, які надходять
від платника на рахунок пенсійного
орагну, спрямовуються на погашення
боргу в порядку календарної черговості
його виникнення, незалежно від
визначення платником цільового
призначення цих коштів.

Дія мораторію не поширюється на вимоги
поточних кредиторів, на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інше соціальне
страхування, тому не може поширюватися
на недоїмку, складовою частиною якої є
нарахований єдиний внесок на виплачену
заробітну плату.

Строк виконання зобов'язань по сплаті
єдиного внеску виник у позивача після
порушення провадження у справі про
банкрутство та введення в дію
мораторію, встановлені ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
обмеження на виконання цих зобов'язань
не поширюється.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Державне підприємство
«Антрацит» зареєстроване в якості
юридичної особи виконавчим комітетом
Антрацитівської міської ради 30.04.2012
року за реєстраційним номером
9000021 (а.с.12). Позивач взятий на
облік як платник страхових внесків на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування.

Ухвалою Господарського суду
Луганської області від 09 січня 2013 року
порушено провадження у справі про
банкрутство відносно позивача та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області 06.08.2013
винесено вимогу про сплату недоїмки
№Ю-790 про сплату недоїмки з єдиного
внеску у сумі 538842,93 грн., що рахуються за
відокремленим підрозділом «Автобаза»
ДП «Антрацит» станом на 01.06.2013 року
(а.с.10).

ВП «Автобаза» ДП «Антрацит» надано
управлінню Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області звіти про
суми нарахованого єдиного внеску 11.06.
2013р.- за травень 2013 року, 15.07.2013р.- за
червень 2013 року (а.с.11-19).

Державним підприємством «Антрацит»
сплачений єдиний внесок за березень 2013
року платіжними дорученнями:

№61 від 29.04.2013 року на суму 288729,61 грн.
(а.с.104);

№13 від 24.04.2013 року на суму 1012,52 грн.
(а.с.105);

№59 від 24.04.2013 року на суму 81,60 грн.
(а.с.106);

Державним підприємством «Антрацит»
сплачений єдиний внесок за квітень 2013
року платіжними дорученнями:

№84 від 31.05.2013 року на суму 222311,28 грн.
(а.с.110);

№18 від 18.05.2013 року на суму 355,96 грн.
(а.с.112);

№79 від 20.05.2013 року на суму 55700 грн.
(а.с.113);

Станом на 01.06.2013 року заборгованість ВП
«Автобаза» ДП «Антрацит» перед
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області зі сплати
єдиного внеску відсутня.

До заборгованості станом на 01.08.2013 року,
яка визначена вимогою УПФУ № Ю-790 від
06.08.2013р. включені суми, які були
пред'явлені підприємству вимогами № Ю-
575 від 04.04.2013р., № Ю- 667 від 06.06.2013р.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрали
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року по справі №812/3864/13-а
встановлено відсутність
заборгованості за сплати єдиного
внеску ДП «Антрацит» за січень, лютий
2013 року та скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі №Ю-575 від 04
квітня 2013 року щодо сплати недоїмки та
штрафу. Зазначена постанова залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013 року (а.с.72-75, 98-99).

Проте, як вбачається з акту звірки,
зробленого на підставі картки
особового рахунку платника єдиного
внеску, суми єдиного внеску, сплаченого
підприємством у квітні 2013 року в
розмірі 288912,73 грн. з призначенням
платежу «за березень 2013 року», -
самостійно віднесені УПФУ в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області на сплату боргу, що
утворився станом на 01.04.2013 року на суму
348632,64 грн.

Таким чином, відповідач зарахував
сплату ДП «Антрацит» поточного єдиного
внеску за березень 2013 року в рахунок
сплати заборгованості, яка відповідно
до постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року була відсутня.

Сплачені у травні 2013 року суми
нарахованого єдиного внеску за квітень
2013 року у розмірі 278586,58 грн. були
віднесені УПФУ в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області на погашення заборгованості,
яка утворилася у квітні 2013 року в сумі
91490,11 грн. (заборгованість зі сплати
єдиного внеску за лютий 2013 року в сумі
59719,91 грн. та березень 2013 року в сумі
31770,20 грн.) та на погашення фінансових
санкцій в сумі 142267,93 грн. та пені в сумі
44828,54 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 08
липня 2010 року №2464 (далі Закон №2464).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
4 Закону №2464 платниками єдиного внеску
є - роботодавці: підприємства, установи
та організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

На підставі ч.2 ст.6 Закону №2464 платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно з положеннями ч.8 ст.9 Закону №2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Базовим звітним періодом є календарний
місяць, а для платників, зазначених в
абзацах третьому та четвертому пункту 1
частини першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік.

На підставі п.7 ч.1 ст.13 Закону №2464
Пенсійний фонд та його територіальні
органи мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

Відповідно до положень частини першої
статті 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон № 2343) мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до дня введення
мораторію.

На підставі ч.4 ст.12 цього Закону
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

На підставі ч.3 цієї статті протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Аналіз наведених положень свідчить, що
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після дня введення мораторію. З
порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.
Оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію, то відповідно і не
припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Згідно ст.1 Закону № 2343 грошове
зобов'язання - зобов'язання боржника
сплатити кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
правочину (договору) та на інших
підставах, передбачених
законодавством України. До грошових
зобов'язань відносяться також
зобов'язання щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції щодо відсутності
законних підстав у УПФУ в м. Антрациті
та Антрацитівському районі для
прийняття вимоги №Ю-790 від 06.0-8.2013 року
про сплату недоїмки.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи,
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови не вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х
В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року по адміністративній
справі №812/8087/13-а- залишити без
задоволення.

Постанову Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по адміністративній справі
№812/8087/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

М.В. Бишов