Справа № 808/8566/13-а
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року (о 14 год. 40 хв.) Справа №
808/8566/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря судового засідання
Батечко М.Д.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

до Публічного акціонерного товариства
«Запорізький сталепрокатний завод»

про стягнення коштів за податковим
боргом

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Державна податкова
інспекція у Заводському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
- ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя,
позивач) звернулась до Запорізького
окружного адміністративного суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Запорізький
сталепрокатний завод» (далі - ПАТ
«Запорізький сталепрокатний завод»,
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача податковий борг з
земельного податку у розмірі 101 926,87 грн.
та податковий борг з авансових внесків
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 4548,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовує Податковим
кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі
- ПК України) та зазначає, що податковий
борг з земельного податку за вересень
2013 року у розмірі 101 926,87 грн. виник
внаслідок самостійного нарахування
відповідачем податкових зобов'язань
згідно податкового розрахунку №
від 13.02.2013. Податковий борг з авансових
внесків з податку на прибуток
приватних підприємств за вересень 2013
року у розмірі 4548,00 грн. виник внаслідок
самостійного нарахування відповідачем
податкових зобов'язань згідно
податкової декларації № від
30.01.2013. З метою погашення
заборгованості та на виконання вимог
ст. 59 ПК України ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя направлено на
адресу відповідача податкову вимогу
№226-19 від 16.05.2013. Вказує, що
заборгованість у загальній сумі 106 474,87
грн. відповідачем у добровільному
порядку не сплачена, а тому підлягає
примусовому стягненню у судовому
порядку. На підставі викладеного,
просить позов задовольнити та стягнути
з відповідача вказану суму
заборгованості.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, проте 14.01.2014
надав суду клопотання (вх. № 1041) про
розгляд справи без його участі, в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та дату
судового засідання був повідомлений
належним чином. Заперечення на адресу
суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу по суті без
участі сторін, за наявними у справі
матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

Публічне акціонерне товариство
«Запорізький сталепрокатний завод»
(ідентифікаційний код 00191247) є юридичною
особою, яка зареєстрована 29.08.1995 року
Виконавчим комітетом Запорізької
міської ради, про що свідчить Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем подано до ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя
податкову декларацію з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) від 13.02.2013
вх.№ за 2013 рік, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначені
податкові зобов'язання з земельного
податку, в тому числі за вересень 2013
року на загальну суму 101 926,87 грн. (49,16
грн. + 97 662,72 грн. + 121,78 грн. + 1176,20 грн. + 519,41
грн. + 2397,60 грн.)

Крім того, ПАТ «Запорізький
сталепрокатний завод» надано до ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства від 30.01.2013 №
за 2012 рік, відповідно до якої
відповідачем самостійно задекларовано
податкове зобов'язання з податку на
прибуток підприємства за звітний рік у
розмірі 54 581,00 грн., авансовий внесок (1/12
нарахованої до сплати загальної суми
податку на прибуток за звітний
(податковий) рік), що підлягатиме сплаті
щомісячно у березні - грудні 2013 року та
січні - лютому 2014 року у розмірі 4548,00
грн.

Отже, податковий борг з земельного
податку за вересень 2013 року у розмірі 101
926,87 грн. виник внаслідок самостійного
нарахування відповідачем податкових
зобов'язань згідно податкового
розрахунку № від 13.02.2013.
Податковий борг з авансових внесків з
податку на прибуток приватних
підприємств за вересень 2013 року у
розмірі 4548,00 грн. виник внаслідок
самостійного нарахування відповідачем
податкових зобов'язань згідно
податкової декларації № від
30.01.2013.

Позивачем на адресу відповідача поштою
направлено податкову вимогу від 16.05.2013
№ 226-19 на суму 105 177,96 грн., яка отримана
представником відповідача 23.05.2013, про
що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Оскільки відповідач у добровільному
порядку не сплатив заборгованість у
загальній сумі 106 474,87 грн. ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя
звернулась до суду із позовною заявою
про стягнення з відповідача
зазначеного податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми законодавства,
суд вважає позовну заяву такою, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України
податком є обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України передбачено,
що платників податків зобов'язаний,
зокрема: - подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів; -
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України
визначено, що податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків. Платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК
України).

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом
(абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК
України земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу).

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Як встановлено п. 287.3 ст. 287 ПК України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Судом встановлено, що відповідачем
самостійно визначені податкові
зобов'язання з земельного податку за
вересень 2013 року у розмірі 101 926,87 грн.,
проте узгоджене зобов'язання не було
сплачено в установлені законодавством
строки.

Відповідно до абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК
України платники податку на прибуток
(крім новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань. При цьому
дванадцятимісячний період для сплати
авансових внесків визначається
починаючи з березня поточного звітного
(податкового) року по лютий наступного
звітного (податкового) року включно
(абз. 11, 12 п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Судом встановлено, що податковий борг з
авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств за
вересень 2013 року у розмірі 4548,00 грн.
виник внаслідок самостійного
нарахування відповідачем податкових
зобов'язань згідно податкової
декларації № від 30.01.2013.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається
(вручається) також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК
України).

Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59
ПК України).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Із матеріалів справи вбачається, що
податкова вимога від 16.05.2013 № 226-19
отримана представником відповідача
23.05.2013.

За змістом пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п. 14.1 ст.
14 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК
України контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

За змістом п. 95.1 - 95.3. ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

На момент розгляду справи в суді
заборгованість з земельного податку у
розмірі 101 926,87 грн. та заборгованість з
авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 4548,00 грн. відповідачем не
сплачена, доказів протилежного
відповідачем суду не надано.

Як встановлено ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 КАС
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запорізький
сталепрокатний завод»
(ідентифікаційний код 00191247) податковий
борг з земельного податку у розмірі 101
926,87 грн. (сто одна тисяча дев'ятсот
двадцять шість гривень 87 копійок) на
рахунок 0004, код платежу 13050100 -
земельний податок, отримувач: УК у
Заводському районі м. Запоріжжя, , МФО 813015 та

податковий борг з авансових внесків з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 4548,00 грн. (чотири
тисячі п'ятсот сорок вісім гривень 00
копійок) на рахунок 0004, код
платежу 11024000 - авансові внески з
податку на прибуток приватних
підприємств, отримувач: УК у
Заводському районі м. Запоріжжя, , МФО 813015.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.Батрак