Справа № 801/8783/13-а
Суддя: Гаманко Є.О.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2013 р. (12:53) Справа №801/8783/13-а

Окружний адміністративний суд АР
Крим, м. Сімферополь, у складі
головуючого судді Гаманка Є.О., при
секретарі Сироватському М.С., розглянув
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Державного підприємства
"Євпаторійський морський торговельний
порт"

до Державної фінансової інспекції в АР
Крим

про визнання протиправними дій та
скасування порушень зазначених в акті
ревізії від 19.07.13р. №05-21/61

Представники сторін:

представник позивача - Петренко Е.В.,
довіреність № 777 від 10.09.13р.;

представник позивача - Карпій О.М.,
довіреність № 778 від 04.10.13р.;

представник відповідача - Дружкова О.О.,
довіреність № 13-37/1/28 від 28.05.13р.

До Окружного адміністративного суду АР
Крим надійшов адміністративний позов
Державного підприємства
"Євпаторійський морський торговельний
порт" (далі - позивач) до Державної
фінансової інспекції в АР Крим (далі -
відповідач) про визнання дій
відповідача щодо внесення в акт
ревізії від 19.07.2013 року № 05-21/61
недостовірних відомостей як порушень
бухгалтерського та фінансового
законодавства неправомірними;
скасування порушення, що зазначені в
акті ревізії від 19.07.2013 року № 05-21/61.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач не погоджується з висновками,
зазначеними в акті ревізії.

Так, позивач не погоджується з
висновком про те, що ним не виконані
вимоги щодо усунення порушень від
19.01.2012р. № 01-05-14-14/439 на суму 17227,99 грн.,
зазначаючи, що на його думку, не
доцільно повторно подавати позовні
заяви так, як суми судових зборів за
позовними заявами поданими до
контрагентів на загальну суму 17 820,88
грн., тобто перевищують суми позовних
вимог (плюс витрати на відрядження).

Позивач вказує, що нарахування та
виплата матеріальної допомоги за
сімейними обставинами, на оздоровлення
до щорічної відпустки, на лікування, на
поховання, премії до ювілею за період з
серпня 2012р. по березень 2013р. на загальну
суму 417989,59 грн. вироблено за рахунок
видатків правомірно.

Позивач також вказує на те, що у зв'язку
з різними термінами подачі
бухгалтерської та податкової
звітності господарська операція про
нарахування частини прибутку, яка
підлягає сплаті до бюджету, не може
бути проведена в березні 2013р.,
відповідно дана проводка здійснена у 2
кварталі 2013р. З огляду на викладене,
позивач вважає відсутнім станом на
31.03.2013р. заниження за формою №1 «Баланс»
рядка 1620 «Поточна кредиторська
заборгованість за розрахунками з
бюджетом» на суму 118589 грн.

На думку позивача, висновок ревізора
про те, що в результаті списання
рефулерні баржі СДП-1028 портом отримано
збиток в розмірі - 152120,02 грн. є
необґрунтованим і неправомірним,
фактичний фінансовий результат склав +
147703,9 грн. (Прибуток), тобто порушення
відсутнє.

Позивач вважає необґрунтованим
посилання відповідача у Акті ревізії
на те, що договори № 17/1 від 01.12.2007 року,
№ 123 від 17.05.2012 року, № 73 від 22.02.2013 року є
фактично договорами прихованої оренди.

Ревізією встановлено, що підприємець
ОСОБА_4 здійснює від свого імені
стягування плат у відповідності з
договором № 75 від 26.02.2013р. в порушення
Цивільного кодексу України. Позивач
зазначає, що відповідно до
вищенаведеного договору, ОСОБА_4 стягує
плату на підставі договору доручення
та виданій довіреності, в якій чітко
визначені дії, які необхідно вчинити
повіреному. Таким чином, ФОП ОСОБА_4
дотримані всі норми Цивільного кодексу
України.

Щодо посилання у Акті ревізії на те, що
частина готельних номерів, що
надаються для проживання
співробітників порту, здаються за
ціною нижче собівартості, встановленої
плановою калькуляцією, позивач
зазначає наступне. Рішенням
профспілкової конференції ДП «ЄМТП»
від 22.07.2013р. № 4, будуть внесені
доповнення в колективний договір ДП
«ЄМТП» на 2009-2013 роки в такій редакції:«У
зв'язку з виробничою необхідність, з
метою тимчасового забезпечення житлом
керівних працівників порту, які є
іногородніми жителями, надавати
житлові приміщення порту не
використовувані в комерційній
діяльності за окремими тарифами».
Відповідно до наказу № 159 від 22.07.2013р. з
метою тимчасового забезпечення житлом
керівних працівників порту, які є
іногородніми жителями, надано для
проживання житло, яке не
використовується в комерційній
діяльності підприємства за окремими
тарифами.

Щодо помилково внесених даних до
документації конкурсних торгів,
позивач зазначає, що квартальна
фінансова звітність надається на 01.04.,
на 01.07., на 01.10., на 01.01. Фінансова
звітність на 01.09.2011 року не передбачена
чинним законодавством, таким чином, на
думку позивача, вказане порушення
відсутнє.

Також позивач вважає висновки ревізора
про те, що розміщення металобрухту на
причалі порту за період з 03.05.2012р. по
31.12.2012р. здійснювалося безоплатно -
необґрунтованими і неправомірними.

У письмових запереченнях на позов, що
надані у судове засідання 10.10.2013р.,
відповідач просить суд в задоволенні
позову відмовити у повному обсязі,
посилаючись на те, що порушення
зазначені в акті ревізії від 19.07.2013р.
№05-21/61 є обґрунтованими, а дії
Державної фінансової інспекції в АР
Крим законними (т.1 а.с.206-213).

У судове засідання, що відбулося
24.10.2013р., позивачем надані «Додаткові
пояснення за окремими позовними
вимогами», у яких позивач викладає свою
думку відносно питання правильності
віднесення матеріальної допомоги та
премій до витрат порту на загальну суму
417989,59грн. та відносно посилання у Акті
ревізії на проведення позивачем
господарських операцій щодо
нарахування дисидентів за 1 квартал
2013р. у березні 2013р., а саме у 1 кварталі
2013р. (т.1 а.с.240-242).

У судове засідання, що відбулося
26.11.2013р., позивачем надані «Додаткові
заперечення на адміністративний
позов», у яких зазначено, що при
проведенні ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
"Євпаторійський морський торговельний
порт" за період з 01.10.2011р. по 31.03.2013р.
Державна фінансова інспекція в АР Крим
діяла правомірно, у межах наданих
повноважень. Крім того, відповідач
зазначає, що позивач невірно вибрав
захист нібито порушених прав та
інтересів звертаючись до суду саме з
цим позовом (т.2 а.с.17-27).

У судовому засіданні, що відбулося
05.12.2013р., представники позивача
наполягали на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, представник
відповідача заперечував проти позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до 1.3.3.2 Плану роботи
Держфінінспекції в АР Крим на ІІ
квартал 2013 року, на підставі
направлення на проведення ревізії від
23.04.2013р., у відповідності до питань
програми та робочого плану та з відома
начальника Державного підприємства
"Євпаторійський морський торговельний
порт" Кутафіна Ігоря Ігоровича та
головного бухгалтера Карпій Олени
Михайлівни, Державною фінансовою
інспекцією в АР Крим проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
"Євпаторійський морський торговельний
порт" за період з 01.10.2011р. по 31.03.2013 року.

Проведеною ревізією встановлено ряд
порушень та недоліків, що відображені в
Акті ревізії від 19.07.2013р. №05-21/61 (далі -
Акт) (т.1 а.с.13-118), зокрема:

- ревізією встановлено, що позивачем не
виконані вимоги щодо усунення порушень
від 19.01.2012р. № 01-05-14-14/439 на суму 17227,99 грн.
Так у Акті зазначено, позивачем
проведено претензійно-позовну роботу
на суму16914,55грн, позов на суму 434,52грн. не
подавався. Згідно отриманої інформації
начальника юридичного відділу, позовні
заяви повернуті ухвалами
Господарського суду м. Києва внаслідок
несплати судового збору. На сторінці 5
наведеного Акту наведено перелік
заходів вжитих позивачем на виконання
вимоги щодо усунення порушень від
19.01.2012р. № 01-05-14-14/439;

- ревізією встановлено, що в порушення
вимог п. 8 ст.75 Господарського кодексу
України, п. 1.2 розділу IV Положення про
порядок бухгалтерського обліку
окремих активів та операцій і Змін до
деяких нормативно-правових актів
Міністерства фінансів України з
бухгалтерського обліку ",
затвердженого Міністерством фінансів
від 19.12.2006р. № 1213, п. 4.9 Статуту порту, п. 15
облікової політики порту, нарахування
і виплата матеріальної допомоги за
сімейними обставинами, на оздоровлення
до щорічної відпустки, на лікування, на
поховання, премії до ювілею за період з
серпня 2012 по березень 2013 р. на загальну
суму 417989,59 грн. проведено за рахунок
видатків замість чистого прибутку;

- ревізією встановлено заниження,
станом на 31.03.2013р., показника за формою
№1 «Баланс» у рядку 1620 «Поточна
кредиторська заборгованість за
розрахунками з бюджетом» на суму 118589
грн., чим не дотримано вимог ч.7 розділу
2, ч.2, 3,6 розділу 3 НП (С) БО № 1 «Загальні
вимоги до фінансової звітності »,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 07.02.2013р. №73, а саме
частина чистого прибутку (доходу), що

підлягає оплаті до державного бюджету
за результатами роботи за 1 квартал 2013
року в сумі 118589 грн. не проведено в
бухгалтерському обліку в березні 2013р.;

- ревізією встановлено порушення щодо
не списаної з балансу порту
несамохідної баржі «СДП-1028», що
призвело до завищення активів порту на
суму 560450,02 грн., що є порушенням п. 33 П (С)
БО № 7 «Основні засоби», затвердженого
наказом Мінфіну України від 27.04.2000р. № 92
зі змінами та доповненнями, і
викривлення фінансової звітності
станом на 31.03.2013р., що є порушенням п.3
Розд. 111 Національного положення
(стандарту) бухгалтерського обліку № 1
«Загальні вимоги, до фінансової
звітності», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
07.02.2013р. № 73, п.1 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996 -
Х1У із змінами та доповненнями. Також у
акті зазначено, що в результаті
списання рефулерні баржі СДП-1028 портом
отримано збиток у розмірі

152120,02 грн.;

- у Акті перевірки зазначено, що у
зв'язку із тим, що договори №71/1 від
01.12.2007р. №123 від 17.05.2012р., від 22.02.2003р. №73
фактично є договорами оренди, до них
повинно було застосовувати вимоги
Закону України «Про оренду державного
і комунального майна»; Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої Постановою КМУ від
04.10.1995р. №786; Методику розрахунку,
розподілення та порядку використання
плати за оренду майна, що належить АР
Крим, затвердженої Постановою ВР АРК
від 19.11.1998р. №274-2/98, та як наслідок
спрямувати перерахування орендної
лати у розмірі 70% до державного бюджету;

- вибірковою ревізією правильності
визначення, законності та повноти
отримання доходу за рахунок взимання
плати за в'їзд, стоянку автотранспорту,
зберігання та вантаження вантажів на
території Порту, плату за користування
клієнтурою причалами та територією
Порту при виконанні
вантажно-розвантажувальних робіт, а
також плати за перепустки на територію
порту по Договору доручення №75 від
26.02.2013р., який укладено з ФОП ОСОБА_4 та
позивачем, встановлено, що відповідно
до предмету договору Доручитель
доручає та Повірений зобов'язується
виконувати своїми силами та за свій
рахунок взимання плати за в'їзд,
стоянку автотранспорту, зберігання та
вантаження вантажів на території
Порту, плату за користування
клієнтурою причалами та територією
Порту при виконанні
вантажно-розвантажувальних робіт, а
також плати за перепустки на територію
порту. До перевірки надана довіреність
від 26.02.2013р., згідно якій позивач є
«Довіритель» та уповноважує ФОП
ОСОБА_4, на умовах вищенаведеного
договору, отримувати плату за
перепустки на територію порту, стоянку,
зважування та інші види платежів,
згідно з тарифами затвердженими
Довірітелем та Договором. Враховуючи
викладене у Акті перевірки зазначено,
що у порушення ч.1 ст. 1000 ЦК України
підприємець ОСОБА_4 здійснює певні дії
від свого імені;

- ревізією встановлено, що частина
готельних номерів, що надаються для
проживання співробітників порту,
здаються за ціною нижче собівартості,
встановленої плановою калькуляцією;

- ревізією встановлено порушення
надання фінансової звітності при
проведенні закупівлі послуг з
технічного обслуговування і ремонту,
модернізації і розбирання суден,
платформ та конструкцій плавучих
(ремонт ПРК «Тарханкут») в 2011 році;

- ревізією встановлено, що у зв'язку з
відсутністю в бухгалтерському обліку
порту аналітичного обліку витрат
окремо по причалу, де розміщений
металобрухт, визначити фактичні
витрати понесені портом на зберігання
і розміщення даного металобрухту
неможливо.

Не погодившись з вищенаведеними
висновками Акту ревізії, позивач
звернувся до відповідача з
запереченнями на Акт ревізії від
19.07.2013р. №05-21/61 (т.1 а.с.121-133).

Заступником начальника
Держфінінспекції в АРК 08.08.2013р.
затверджено Висновок на заперечення до
акту планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
«Євпаторійський морський торговельний
порт» від 19.07.2013р. №05-21/61 (т.1 а.с.134-168).

Вищенаведені обставини стали підставо
для звернення позивача до суду з цим
позовом.

Розглянувши матеріали справи суд
вважає за необхідне в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю, з огляду на таке.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість позовних вимог, суд
зазначає наступне.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керувався критеріями,
закріпленими у частині 3 статті 2 КАС
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 р. №2939-ХІІ зі змінами, головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Аналогічне завдання закріплено і в
пункті 4 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
03.10.2011 N 1236 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 19.10.2011
за N 1212/19950 (далі-Положення №1236).

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті, який і
було складено посадовими особами
Держфінінспекції в АР Крим відповідно
до діючого законодавства.

Щодо зазначення у Акті ревізії про те,
що позивачем не виконані вимоги щодо
усунення порушень від 19.01.2012р. №
01-05-14-14/439 на суму 17227,99 грн., суд зазначає
наступне.

Частиною 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено, що органу державного
фінансового контролю надається право,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

З змісту вищенаведеної статті
вбачається, що вимоги щодо усунення
виявлених порушень є обов'язковими для
виконання службовими особами об'єктів,
що інспектуються.

Під час розгляду справи позивачем не
надано суду доказів, що підтверджують
усунення порушень на загальну суму
17227,99 грн., про які йдеться у вимозі від
19.01.2012р. № 01-05-14-14/439, або доказів
скасування вищенаведеної вимоги.

При цьому суд зазначає, що посилання
позивача на недоцільність повторної
подачі позовної заяви на виконання
вимог про усунення порушень від 19.01.2012
№01-05-14-14/439, виявлених у ході
попередньої ревізії, то дане
твердження позивача не спростовує
викладеного в акті, а констатує факт не
виконання вимог Держфінінспекції в АР
Крим.

Щодо встановлення ревізією заниження
показника за формою №1 «Баланс» у рядку
1620 «Поточна кредиторська
заборгованість за розрахунками з
бюджетом» на суму 118589 грн., та
зазначення у Акті ревізії, що частина
чистого прибутку (доходу), що підлягає
оплаті до державного бюджету за
результатами роботи за 1 квартал 2013
року в сумі 118589 грн. не проведено в
бухгалтерському обліку в березні 2013р.,
суд зазначає наступне.

Вищенаведене питання, а саме: порядок
відображення у бухгалтерському обліку
заборгованості підприємства перед
Державним бюджетом регулює не
Податковий кодекс України та не
терміни подачі фінансової звітності до
органу Статистики України, а Закон
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996-ХІУ (далі - ЗУ № 996-ХІУ та
Положення (Стандарти) бухгалтерського
обліку, затверджені наказами
Міністерства Фінансів України, зокрема
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 11 «Зобов'язання», затверджений
наказом Міністерства Фінансів України
від 31.01.2000 № 20 (д- П(С)БО 11).

Відповідно до вимог п. 1 Порядку
відрахування до Державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу)
державними унітарними підприємствами
і їх об'єднаннями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
23.02.2011 № 138 (далі - Постанова КМУ № 138),
частина чистого прибутку (доходу)
визначається виходячи з об'єму чистого
прибутку (доходу), розрахованого
відповідно до Положень (стандартами)
бухгалтерського обліку у розмірі 15
відсотків, що, як вбачається, ніяким
чином не пов'язано з розрахунком
чистого прибутку для податкової
звітності і термінами здачі податкової
звітності. Прибуток для податкової
звітності визначається на підставі
Податкового Кодексу, а не на підставі
Положень (стандартів) бухгалтерського
обліку.

Чистий прибуток (дохід) підприємства,
розрахований на підставі Положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, і
який використовується для розрахунку
частини чистого прибутку (доходу), що
підлягає перерахуванню до Державного
бюджету, враховується в
бухгалтерському обліку на рахунку 79
"Фінансових результатів".

Суд погоджується з доводами
відповідача про те, що зобов'язання
повинно відображатись у
бухгалтерському обліку в момент його
визнання, а не в момент здачі
податкової та фінансової звітності.
Крім цього, фінансова звітність
повинна відображати достовірну
інформацію про визнанні зобов'язання
позивача у тому числі і перед Державним
бюджетом. Відображення посадовими
особами порту частини чистого прибутку
(доходу), яка підлягає сплаті до
Державного бюджету за результатами
роботи у 1 кварталі 2013 року у сумі 118 589
грн. у періоді здачі податкової та
фінансової звітності (2 квартал 2013
року), а не в момент визнання
зобов'язання (березень 2013 року)
призвело до надання користувачам
недостовірної інформації, інформації,
яка не дає змогу вчасно оцінити минулі,
теперішні та майбутні події та, як
слідство, до викривлення фінансової
звітності.

Щодо відображення в акті факту
укладання договорів на розміщення
майна замість укладання договорів
оренди, суд звертає увагу на те, що у
Акті ревізії не зроблено висновок щодо
порушення будь яких статей Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» та зазначений в
акті факт не визначено як порушення.

Щодо укладання договору між позивачем
та ФОП ОСОБА_4 на стягування виплат від
26.02.13 №75, суд зазначає наступне.

У Акті ревізії зазначено, що розділ 1
«Предмет договору» не відповідає
вимогам ч.І ст.1000 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003 № 435-ІУ та містить
положення «Доверитель доручає, а
Повірений зобов'язується здійснювати
своїми силами та за свій рахунок
взимання плати... (далі за текстом)».

Проте, відповідно до вимог ст.1000
Цивільного кодексу та згідно Типового
договору доручення, Повірений
зобов'язується здійснювати певні дії
від імені та за рахунок Довірителя.
Саме в цій частині інспектором
зроблено висновок щодо недотримання
норм Цивільного кодексу України.

При цьому в акті є висновок, що п.2.2.1
договору відповідає вимогам п. 1 ст. 1007
Цивільного кодексу України.

Щодо факту наданих послуг з проживання
у готелі за вартістю нижчою ніж планова
калькуляція, суд зазначає, що рішення
профспілкової конференції від 22.07.2013р.,
на яке посилається позивач у позові,
було прийняте після закінчення
ревізії, що підтверджує
обґрунтованість висновків
контролюючого органу щодо
недотримання доходів внаслідок
здавання комерційних номерів готелю за
цінами нижчими ніж планова
калькуляція.

Кім того, суд звертає увагу на те, що
даний факт не зазначений у Акті ревізії
як порушення.

Щодо помилково внесених даних до
документації конкурсних торгів, суд
звертає увагу на те, що даний факт
враховано відповідачем, як пояснення,
яке не було надано у ході ревізії та яке
вказує, що у документації конкурсних
торгів помилково вказано надання
завіреної копії балансу станом на
01.09.2011 та звіту про фінансовий
результат за 3 квартал 2011 року.
Вищенаведене відображено у Висновку до
заперечень на Акт ревізії.

При цьому суд погодився з тим, що баланс
не складається станом на 01 вересня, що
також визнається відповідачем, але,
Звіт про фінансовий результат за 3
квартал Ф №2 існує. Якщо, комітет з
конкурсних торгів при прийняті
документації з конкурсних торгів
затвердив дану документацію з
помилками та при розгляді пропозицій
конкурсних торгів не помітив помилку,
то у даному випадку буде порушення
проведення процедури конкурсних
торгів, тому що даний факт помилки
повинен був зазначатися у протоколах,
якими затверджено документацію
конкурсних торгів та протоколами
розкриття і оцінки. В даному випадку,
якщо даний факт помилки був би
зафіксований, то у акті було би
зроблено висновок щодо порушення
складання документації конкурсних
торгів, що також не унеможливлює
проведення конкурсних торгів без
виправлення помилки.

Суд також вважає неспроможним
посилання позивача на те, що у Акті
ревізії викладено необґрунтований
висновок про безоплатне розміщення
металобрухту, з огляду на те, що з Акту
ревізії вбачається, що інспектором
перевірялося лише питання
правильності визначення, законності та
повноти отримання доходу від
розташування металобрухту на
північної косі о. Донузлав порто пункту
«Кримський» ДП «ЄМТП» що і було
відображено в акті.

При цьому суд звертає увагу на те, що
порушень у даному питанні не
встановлено. У Акті ревізії
інспектором відображено факт
наявності укладеного Договору від
29.12.2012р. № 378 з ТОВ «Промтехмаш» на
надання послуг з розміщення брухту та
відходів чорного металу, який почав
діяти з 01 січня 2013 року. Також,
інспектором відображено в акті факт
зваження металобрухту за період з
25.06.2012р. по 14.11.2012р. у кількості 2214,74 т на
суму 2214,74 грн. (1 грн. за 1 тонну) до
укладання договору. Висновки щодо
безоплатного розміщення за період з
03.05.2012р. по 31.12.2012р. металобрухту в акті
відсутні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
Акт ревізії згідно п. 3 Порядку
проведення інспектування державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженому постановою КМУ від 20.04.2006
№ 550, фіксує факт її проведення і
результати. Таким чином, акт ревізії є
лише службовим документом і не має
обов'язкового характеру, а також не
породжує для позивача у справі ніяких
правових наслідків.

Також, аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 10 вересня 2013 року (справа
№21-23 7а 13).

Так, в даній постанові зазначається, що
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України дійшла висновку, що акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні ст.17
КАС, не зумовлює виникнення будь-яких
прав і обов'язків для осіб, робота
(діяльність) яких перевірялися, тому
його висновки не можуть бути предметом
спору. Відсутність спірних відносин, в
свою чергу, виключає можливість
звернення до суду, оскільки відсутнє
право, що підлягає судовому захисту.
Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення в ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Під час розгляду спору судом
встановлено, що Держфінінспекцією в АР
Крим листом від 08.08.2013р. №01-05-14-14/7065 були
надані вимоги до ДП "ЄМТП" про усунення
двох порушень (т.1 а.с.203-205), а саме:

- провести у бухгалтерському
обліку списання несамохідної баржі
«СДП -1028» з подальшим оприбуткуванням
металобрухту, про що надати
підтверджуючі бухгалтерські
документи. (Як встановлено судом та не
заперечується сторонами наведене
порушення було усунуто);

- здійснити розрахунок
недоотриманої Державним бюджетом
частини чистого прибутку (доходу),
відобразити в обліку заборгованості
перед Державним бюджетом та
перерахування частину чистого
(прибутку) до Державного бюджету.

При цьому суд звертає увагу на те, що
скасування вимог, що викладені у листі
від 08.08.2013р. №01-05-14-14/7065 не є предметом
розгляду цієї справи, що не позбавляє
позивача права на оскарження
вищенаведених вимог у судовому
порядку.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до
уваги, що предметом розгляду цієї
справи є саме визнання дій відповідача
щодо внесення в акт ревізії від 19.07.2013
року № 05-21/61 недостовірних відомостей
як порушень бухгалтерського та
фінансового законодавства
неправомірними; скасування порушення,
що зазначені в акті ревізії від 19.07.2013
року № 05-21/61, тоді як висновки Акту
ревізії не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для
позивача, суд вважає за необхідне в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

В судовому засіданні, що відбулося
05.12.2013р., проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

У повному обсязі постанову виготовлено
10.12.2013 року.

Керуючись статтями 94, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Гаманко Є.О.