Справа № 820/7338/13-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 р.Справа №
820/7338/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючого судді

Старостіна В.В.

суддів:

Шевцової Н.В.

Мінаєвої
О.М.

за участю:

секретаря судового засідання

Антоненко Н.В.

представника позивача
Шумари
С.М.

представника відповідача

Цветкової О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКП Легмаш" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.09.2013р. по
справі № 820/7338/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКП Легмаш"

до Територіального управління
державної служби гірничного нагляду та
промислової безпеки України у
Харківській області

про визнання протиправними
дії,скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВКП Легмаш" (позивач),
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Територіального управління Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України в
Харківській області (відповідач), в
якому просив суд:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення в період з
22.07.2013 по 23.07.2013 року планової виїзної
перевірки характеристик продукції
позивача та складання акта перевірки
характеристик продукції від 23.07.2013
року №08-05/1/33 і прийняттю постанов про
накладення штрафних санкцій від 05.06.2013
року №№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35.

- визнати протиправними та скасувати
постанови відповідача від 05.06.2013 року
№№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу на постанову суду першої
інстанції, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що Територіальним
управлінням державної служби
гірничного нагляду та промислової
безпеки України у Харківській області
на підставі направлення №08-01-26.05/3775 від
18.07.2013 року, з 22.07.2013 року по 23.07.2013 року
було проведено планову виїзну
перевірку характеристик засобів
індивідуального захисту, що
розповсюджує позивач за адресою: м.
Харків, вул. Полтавський шлях, 23/25, за
висновками якої було складено акт від
23.07.2013 року за №08-05/1/33.

30.07.2013 року головним інспектором з
охорони праці сектору нагляду
Територіального управління державної
служби гірничного нагляду та
промислової безпеки України у
Харківській області Орел О.А. по трьом
найменуванням продукції було складено
протоколи за №№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35 про
виявлені порушення ст. 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції".

15.08.2013 року на підставі виявлених
порушень заступником начальника
Територіального управління державної
служби гірничного нагляду та
промислової безпеки України у
Харківській області були прийняті
постанови №№08-05/3/33, №08-05/3/34, №08-05/3/35 про
накладення штрафних санкцій у розмірі
150 неоподаткованих мінімумів доходів
громадян в сумі 2550 грн.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з відсутності
обґрунтованих підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції" - державний ринковий нагляд
за додержанням виробниками та
розповсюджувачами продукції загальної
вимоги щодо безпечності продукції
забезпечується шляхом здійснення
державного ринкового нагляду, а також
державного контролю продукції при її
ввезенні на митну територію України.

Організація та порядок здійснення
державного ринкового нагляду, а також
державного контролю продукції під час
її ввезення на митну територію України
визначаються Законом України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" та Митним
кодексом України.

Основними принципами ринкового
нагляду і контролю продукції, згідно
ст. 5 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" є результативність та
пропорційність відповідальності
суб'єктів господарювання за порушення
вимог цього Закону, Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції" та інших встановлених вимог,
її спрямованість на попередження
вчинення суб'єктами господарювання
порушень, а також можливості посилення
санкцій у разі повторного вчинення
суб'єктом господарювання того самого
порушення.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" - органи
ринкового нагляду проводять планові та
позапланові перевірки характеристик
продукції.

Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Згідно пп. 1 п. 3 Положення про Державну
службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України, яке
затверджено Указом Президента України
від 06.04.2011 за № 408/201, до основних завдань
Держгірпромнагляду України віднесено
реалізацію державної політики у сфері,
зокрема, державного ринкового нагляду
у межах сфери своєї відповідальності.

Відповідно до пп. 17 п. 4. вказаного
положення Держгірпромнагляд України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний ринковий
нагляд у межах сфери своєї
відповідальності.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції" визначено терміни:
розповсюдження продукції - поява
продукції на ринку України після
введення її в обіг; розповсюджувач -
будь-яка інша, ніж виробник або
імпортер, фізична чи юридична особа в
ланцюгу постачання продукції, яка
пропонує продукцію на ринку України.

Статтями 24, 25, 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" визначені
особливості проведення перевірок
характеристик продукції у її
розповсюджувачів та виробників
відповідно, а також відповідальність
за порушення цього Закону.

Таким чином, судом встановлено, що при
проведенні перевірки характеристик
засобів індивідуального захисту, які
розповсюджує позивач, відповідач діяв
правомірно та в межах своїх
повноважень.

Колегія суддів зазначає, що постанови
про накладення штрафних санкцій на
позивача як розповсюджувача продукції
винесено відповідачем лише за одне з
перелічених в акті перевірки
характеристик продукції порушення -
розповсюдження продукції, на якій
відсутнє маркування Національним
знаком відповідності.

За інші порушення, викладені в акті
перевірки, відповідно вимог Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції", несе
відповідальність виробник, тому
штрафні санкції до позивача за інші
порушення відповідачем не застосовано.

Пунктом 2 Технічного регламенту
засобів індивідуального захисту,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2008 року №761
встановлено, що засоби захисту
поділяються на три категорії:

1) перша категорія - засоби захисту, що
мають конструкцію простої складності і
призначаються для захисту від впливу
погодних умов (взуття, тощо). До цієї
категорії належать вказані в акті
напівчоботи чоловічі з юхтової шкіри,
ТОВ "Перша взуттєва фабрика "Київ", арт.
ПЛ501 (позиція і).

Згідно абз.2 п.50 Технічного регламенту
засобів індивідуального захисту,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2008 року №761 -
оцінка відповідності засобів захисту,
що належать до першої категорії,
проводиться згідно з модулем А.

У разі коли користувач засобів захисту
може самостійно оцінити ступінь
захисту від мінімальної небезпеки або
шкідливої дії та своєчасно виявити
таку дію, перевірка на відповідність
стандартам з офіційно опублікованого
переліку національних стандартів,
застосування яких відповідає вимогам
цього Технічного регламенту, не
проводиться.

Тобто, виробник (імпортер зазначеної
продукції ТОВ "Перша обуттєва фабрика
"Київ" може не проводити саме перевірку
на відповідність стандартам, що не
виключає проведення виробником оцінки
ступеню захисту від мінімальної
небезпеки або шкідливої дії.

2) друга категорія - засоби захисту,
що мають конструкцію середньої
складності і не належать до першої і
третьої категорії, до цієї категорії
належать вказані у акті - окуляри
захисні ЗН 2-80, ТОВ Фірма
"Сотрудничество", арт. ЗН 2-80 (позиція 2);

3) третя категорія - засоби захисту,
що мають конструкцію високої
складності і призначаються для захисту
від небезпеки, яка загрожує життю
людей, або небезпеки заподіяння
невиліковних тілесних ушкоджень,
ступінь якої користувач засобів
захисту не може визначити своєчасно.

До третьої категорії належать вказані
у акті фільтрувальні пристрої для
захисту дихальних шляхів від впливу
твердих і рідких аерозолів,
подразнювальних речовин, токсичних і
радіоактивних газів - респіратор У2К, З
ТОВ Фірма "Сотрудничество", атр. У2К, 3
(позиція 3).

Пунктом 50 Технічного регламенту
засобів індивідуального захисту,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2008 року №761, а
саме у абз. 3, встановлено, що оцінка
відповідності засобів захисту, що
належать до другої та третьої
категорії, проводиться за вибором
виробника відповідно до модуля В у
комбінації з модулем С або Б.

Пунктом 5 Правил застосування
національного знака відповідності,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.11.2001 року №1599
передбачено, що знак відповідності
наноситься на виріб та/або на етикетку,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо,
якщо інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Місце та спосіб
нанесення (друкування, наклеювання,
гравірування, травлення, штампування,
лиття тощо) знака відповідності
визначається виробником продукції.

Згідно п. 51 Технічного регламенту
засобів індивідуального захисту,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2008 року №761 -
під час проведення оцінки
відповідності виробник або його
уповноважена особа чи постачальник:
складає декларацію про відповідність
згідно з додатком, яку пред'являє на
вимогу призначених органів державної
влади; маркує кожну одиницю засобу
захисту національним знаком
відповідності згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 29
листопада 2001 р. N 1599 "Про затвердження
опису та правил застосування
національного знака відповідності"
(Офіційний вісник України, 2001 р., N 49, ст.
2188). Національний знак відповідності,
який повинен легко читатися і не
стиратися протягом передбачуваного
строку служби, наноситься на видному
місці кожного засобу захисту, що
постачається на ринок, та його
упаковці.

Отже, Технічним регламентом засобів
індивідуального захисту та Правилами
застосування національного знака
відповідності чітко встановлено
вимоги щодо маркування кожної одиниці
індивідуального засобу захисту
національним знаком відповідності.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справами підтверджується
факт відсутності маркування
національним знаком відповідності на
кожній одиниці засобів
індивідуального захисту кожного з
трьох найменувань продукції, які
розповсюджував позивач - напівчоботи
чоловічі з юхтової шкіри, ТОВ "Перша
взуттєва фабрика "Київ", арт. ПЛ501,
окуляри захисні ЗН 2-80, ТОВ Фірма
"Сотрудничество", арт. ЗН 2-80, респіратор
У2К, З, ТОВ Фірма "Сотрудничество", арт.
У2К,3.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції, щодо підтвердження
порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції", які зазначені у протоколах
про виявлені порушення від 05.06.2013 року
№№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35.

Відповідно до постанов про накладення
штрафних санкцій від 05.08.2013 року
№№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35., відповідачем
застосовано до позивача штрафні
санкції у мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією статті - 150
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян суми у розмірі 2550 грн.

Таким чином, відповідачем правомірно
виявлені та зафіксовані в акті
перевірки характеристик продукції та
протоколах про виявленні порушення
позивачем вимог Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції", Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції"", Технічного
регламенту засобів індивідуального
захисту, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.08.2008
року №761, Правил застосування
національного знака відповідності,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.11.2001 року №1599,
та правомірно ухвалено постанови про
накладення штрафних санкцій від 05
червня 2013 року №№08-05/3/33, 08-05/3/34, 08-05/3/35.

Відносно доводів апеляційної скарги,
щодо неврахування судом першої
інстанції надання позивачем до
матеріалів перевірки сертифікатів
відповідності вимогам ДСТУ ГОСТ,
виданих за системою УкрСЕПРО, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до Порядку здійснення
процедури призначення органів з оцінки
відповідності продукції, процесів і
послуг вимогам технічних регламентів,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 24.01.2007 року за №59
процедуру оцінки перевірки типу
проводить призначений Міністерством
економічного розвитку України орган з
оцінки відповідності, зокрема, ДП
"Укрметртестстандарт", а не орган з
сертифікації за системою УкрСЕПРО.

Таким чином, сертифікація на
відповідність вимогам ДСТУ ГОСТ,
виданих за системою УкрСЕПРО для
засобів індивідуального захисту є
добровільною, проте обов'язковою є
сертифікація перевірки типу на
відповідність вимогам Технічного
регламенту засобів індивідуального
захисту.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами суду першої інстанції, що
наявність у позивача сертифікату
перевірки типу щодо одного з
найменувань продукції - напівчоботів
чоловічих на застосування штрафних
санкцій не впливає, оскільки викладене
в акті перевірки порушення, щодо
ненадання позивачем декларації про
відповідність засобів індивідуального
захисту Технічному регламенту засобів
індивідуального захисту не потягнуло
за собою застосування санкцій до
позивача.

Відповідно до пп. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій, бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, серед іншого, чи
прийняті вони обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення. При
розгляді справи встановлено, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та обґрунтовано, з
врахуванням всіх обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів доходить висновку, що при
прийнятті судового рішення у справі
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКП
Легмаш" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.09.2013р. по
справі № 820/7338/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В.
Мінаєва О.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений
03.12.2013 р.