Справа № 463/3097/13-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2013-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2013 року.
Личаківський районний суд м. Львовав

в складі головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Онищак М.П.

з участю представника позивача Брик
А.О.

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Львівського прикордонного загону
Західного Регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_2 про примусове видворення,
затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить суд
постановити рішення про примусове
видворення громадянина Грузії ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України
та затримати останнього на термін
необхідний для видворення в
примусовому порядку до 1 місяця з метою
підготовки документів на примусове
видворення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач діючи у складі групи осіб
вчинив спробу незаконного, поза межами
пунктів пропуску, перетинання
державного кордону із України в
Республіку Польща на ділянці відділу
прикордонної служби «Амбуків», в
районі 887-888 прикордонних знаків, на
території Лудинської сільської ради,
Володимир-Волинського району
Волинської області, внаслідок чого
13.06.2013р. був затриманий представниками
прикордонної варти Республіки Польща і
14.06.2013р. на підставі ст. ст. 3, 5 Угоди між
Україною та Європейським
Співтовариством «Про реадмісію осіб»
переданий на територію України.
Володимир-Волинським районним судом
Волинської області відповідача було
визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу. Знаючи про можливість
легально імігрувати до країн
Європейського Союзу останній вибрав
незаконний спосіб досягнення своєї
мети, усвідомлюючи, що при цьому він
грубо порушить законодавство України.
17.06.2013р. було прийнято рішення про
примусове повернення відповідача до
країни походження, під час оголошення
якого той заявив, що не має змоги
самостійно повернутись на Батьківщину
внаслідок відсутності коштів для
легального повернення на територію
Грузії. Крім того, звертає увагу, що
підставою для видворення відповідача є
ще й те, що у останнього відсутнє
постійне місце проживання, відсутнє
джерело доходів, відсутні на території
України родинні зв'язки, а також
наявний відкритий намір нелегальним
шляхом потрапити до країн Західної
Європи. З наведених вище мотивів,
змушений звернутись до суду із
згаданим позовом, обґрунтованість
якого вважає доведеною.

В судовому засіданні представник
позивача за належним дорученням від
01.02.2013р. Брик А.О. позовні вимоги
підтримав з наведених вище мотивів,
додатково пояснив, що строк затримання
терміном один місяць є обґрунтованим
для зібрання всіх необхідних
документів для видворення відповідача,
і за наявності для того можливості,
видворення відбудеться раніше. З
наведених вище підстав просить позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
обґрунтованість позову визнав,
підтвердив факт відсутності
необхідної суми коштів для придбання
проїзних документів та не заперечує
проти його видворення, а також
затримання для підготовки відповідних
документів. Просить позов
задовольнити.

Заслухавши доводи представника
позивача, пояснення відповідача,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
дослідивши докази, якими позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни
України, іноземці чи особи без
громадянства можуть бути
відповідачами за адміністративним
позовом суб'єкта владних повноважень
про примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства з України.

Постановою Володимир-Волинського
районного суду Волинської області від
17.06.2013р. (а.с.7) встановлено, що
відповідач, 13.06.2013р. о 08:30 год. був
виявлений і затриманий прикордонною
вартою Республіки Польща на напрямку 887
прикордонного загону за незаконний
перетин кордону із України в
Республіку Польща поза пунктом
пропуску в складі групи осіб та
переданий Українській стороні в пункті
пропуску «Устилуг-Зосін», що
підтверджується актом
приймання-передавання особи (а.с.3). За
такі дії відповідача притягнено до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 3400 грн.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень
відповідача, останній прибув на
територію України з метою мігрувати в
країни Європейського союзу для
подальшого працевлаштування.

Рішенням Львівського прикордонного
загону від 17.06.2013р. примусово повернуто
відповідача за межі України та
зобов'язано його покинути територію
України у термін до 20.06.2013р. (а.с.4).
Допитаний з цього приводу відповідач, в
судовому засіданні ствердив, що
можливості покинути територію України
у нього немає, за відсутності
необхідної суми коштів на придбання
проїзних документів та родинних
зв'язків в Україні самостійно
добратись на Батьківщину він не зможе.

Представлені позивачем документи та
пояснення відповідача свідчать про те,
що реалізуючи свої права та свободи,
відповідач міг встановленим порядком
іммігрувати в Європейські країни, не
завдавши шкоди національним інтересам
України. Проте вибрав найбільш легкий
та незаконний спосіб перетину кордону
без належних на це документів.

Встановлені судом обставини, а саме
відсутність у громадянина Грузії
ОСОБА_2 близьких родичів на території
України, власного житла, постійного
джерела існування, спробу незаконного
перетину ним державного кордону
України в напрямку до країн
Європейського Союзу свідчать про те, що
останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16
згаданого вище Закону і відповідно до
вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає
видворенню, оскільки є достатні та
обґрунтовані підстави вважати, що
останній ухилиться від самостійного та
добровільного залишення території
України, так як кошти на проїзд у нього
відсутні, також і відсутні родинні
зв'язки в Україні, і в подальшому,
враховуючи його наміри потрапити до
країн Європейського союзу, є підстави
вважати, що він може повторити спробу
незаконного перетину державного
кордону. Тому вимогу про видворення суд
вважає обґрунтованою та приймає
рішення про її задоволення.

Крім того, згідно роз'яснень Пленуму
Вищого адміністративного суду України,
висвітлених у п. 26 Постанови № 1 від
25.06.2009р. в редакції постанови Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012р., виходячи з положень частини
четвертої ст. 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» та приписів ч. 2 ст. 183-5
КАС України, позовна заява з вимогою
про затримання іноземця чи особи без
громадянства може бути подана до суду
лише з метою забезпечення можливості
подальшого видворення, тобто рішення
судом про таке видворення повинно бути
прийнято до вирішення питання про
затримання або якщо такі позовні
вимоги заявлені в одній позовній заяві,
то під час вирішення такої позовної
заяви.

З огляду на викладене, у відповідності
до вимог ч. 4 ст. 30 Закону, обґрунтованою
і такою, що підлягає до задоволення суд
вважає також і вимогу про затримання
відповідача, оскільки судом
встановлено належні та дійсні підстави
для видворення останнього за межі
України. Крім того, суд погоджується з
терміном затримання в один місяць,
оскільки такий строк є об'єктивним і
достатнім для зібрання всіх необхідних
документів для видворення відповідача,
і як слідує з пояснень представника
позивача, за наявності підстав,
відповідач може бути видворений і до
закінчення цього строку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, які
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, а позов таким, що
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України,
постанова суду в частині затримання
відповідача підлягає негайному
виконанню.

На підставі наведеного ат керуючись ст.
ст. 7-14, 50, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 183-5 КАС
України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина
Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за межі території України.

Затримати з метою примусового
видворення за межі України громадянина
Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на термін до одного місяця.

Постанову в частині затримання
громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного
виконання.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Личаківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги в порядку та строки передбачені
ст.183-5 КАС України.

Суддя:
Леньо С. І.