Справа № 813/9647/13-а
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/9647/13-а
зал судових
засідань № 6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання Павлишин
представника позивача Бойко Н.І.,
представників відповідача Андрусишина
Р.Б., Григоришина Р.В., Горинецької Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Перемишлянського
району Львівської області до
Перемишлянської районної ради
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення, -
прокурор Перемишлянського району
Львівської області звернувся до суду з
позовом до Перемишлянської районної
ради Львівської області (далі -
Перемишлянська района рада), в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача №338 від
04.12.2013р. "Про політичну ситуацію в
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
результаті перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
прокурором встановлено прийняття
Перемишлянською районною радою
рішення №338 від 04.12.2013р. "Про політичну
ситуацію в державі", яке прийняте з
перевищенням встановленої законом
компетенції відповідача та не
відповідає Конституції України та
Закону України "Про місцеве
самоврядування".

Відповідач подав до суду заперечення
проти позову, в якому проти позову
заперечує, просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позову. Свої
заперечення обґрунтовує тим, що
Перемишлянська районна рада своїм
рішенням висловила позицію з приводу
подій, які мали місце на майдані
Незалежності у м.Києві в ніч на 30
листопада 2013р., діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією України,
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві.
Просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили з підстав, викладених у
письмових запереченнях. Просили у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 04 грудня 2013 року
відбулося засідання ХVII-ої
(позачергової) сесії шостого скликання
Перемишлянської районної ради,
рішенням №338 якої вирішено: підтримати
рішення XXVI сесії VI скликання
Львівської обласної ради від 01.12.2013р.
№920 «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні» та засудити дії органів
центральної влади України щодо
злочинного розгону Євромайдану в
м.Києві 30 листопада 2013року; підтримати
заяву Українського католицького
університету з приводу насильницького
придушення Євромайдану в Києві.

Суд при вирішенні спору по суті
виходить з наступного.

Статтею 121 Конституції України на
прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Відповідно до ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру" підставою представництва
у суді інтересів держави є: наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави. У вказаній нормі
Закону також передбачено, що однією із
форм представництва прокурором є
звернення до суду з позовами (заявами,
поданнями).

Згідно з ч.2 ст.60 КАС України, прокурор
здійснює в суді представництво
інтересів громадянина або держави в
порядку, встановленому цим Кодексом та
іншими законами, і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
адміністративного процесу.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що
державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст.60 КАС
України, у цьому випадку має статус
позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у поряду, спосіб та з підстав,
передбачених чинним законодавством.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування - це право
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Конституційний суд України у рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

Статтею 24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України визначає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення.

Питання, вирішення яких відбувається
виключно на пленарних засіданнях
районної ради, передбачені статтею 43
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Таким чином, згідно з нормами
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. До відання відповідача
належить вирішення питань виключно
місцевого значення, які пов'язані з
життєдіяльністю місцевої
територіальної громади.

Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" і
Конституцією України, до повноважень
органів місцевого самоврядування не
віднесено вирішення питань щодо
засудження дій органів державної
влади, підтримання заяв щодо
насильницького придушення
Євромайдану.

Таким чином, прийняте Перемишлянською
районною радою рішення не відповідає
вимогам статті 19 Конституції України
та виходить за межі повноважень,
наданих районним радам Законом України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України судові втрати стягненню зі
сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Перемишлянської районної ради
Львівської області №338 від 04.12.2013р. "Про
політичну ситуацію в державі".

3. Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду
складений та підписаний 24 січня 2014
року.

Суддя
А.Г. Гулик