Справа № 812/9297/13-а
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каюда А.М.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/9297/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Василенко Л.А.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 06 грудня
2013р. по справі №812/9297/13-а (головуючий І
інстанції Каюда А.М.) за позовом ОСОБА_3
до Луганського міського центру
зайнятості про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Луганського міського центру
зайнятості про визнання дій з
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» щодо незаконного
отримання статусу безробітного та
зобов'язання повернути незаконно
отримане матеріальне забезпечення на
випадок безробіття в сумі 38432,23грн.
протиправними; визнання протиправним
та скасування акту №1898 про
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття»; визнання
протиправним та скасування наказу №78-б
про повернення коштів в сумі 38432,23грн..

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 06 грудня
2013р. у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, як таку, що прийнята
з порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Позивач вважає, що судом першої
інстанції безпідставно не прийнято до
уваги тих обставин, що вона не
займається підприємницькою діяльністю
та не отримує доходів, а тому може бути
визнана безробітною.

Особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомленні належним чином, а
тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197
КАС України справу було розглянуто в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції та під
час апеляційного провадження
встановлено, що позивач перебувала на
обліку у відповідача, як безробітна,
одержувала матеріальне забезпечення
та соціальні послуги.

На адресу відповідача надійшов
лист Управління Пенсійного фонду
України в Кам'янобрідському районі м.
Луганська від 16.08.2013р. №3411/03-09 з
проханням повідомити про наявність
заборгованості яка обліковується за
фізичними особами - підприємцями,
зокрема і за позивачем, у зв'язку із
прийняттям рішення про припинення
підприємницької діяльності.

У зв'язку із отриманою
інформацією відповідачем проведено
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», за наслідками
якого складено акт №1898 від 10.09.2013р.,
яким встановлено, що позивач є фізичною
особою - підприємцем з 19.11.2001р.. На час
складення акту розпочато ліквідаційну
процедуру позивача як фізичної особи -
підприємця. В період перебування на
обліку, як безробітна, не надала
інформацію, яка впливає на умови
перебування на обліку, як безробітного,
згідно п.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», незаконно одержала статус
безробітного, матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги за періоди з 12.10.2004
року по 08.07.2005 року, з 27.04.2007 року по
12.10.2007 року, з 25.04.2008 року по 12.10.2008 року, з
05.05.2009 року по 12.10.2009 року, з 22.04.2010 року
по 08.10.2010 року, з 13.05.2011 року по 12.10.2011
року, з 03.05.2012 року по 09.10.2012 року, з 21.05.2013
року по 08.07.2013 року загальною вартістю
38432,23 грн.

За наслідками проведеного
розслідування відповідачем було
прийнято наказ від 11.09.2013р. №78-б про
повернення позивачем незаконно
одержаного матеріального забезпечення
за період з 12.10.2004 року по 20.03.2005 року, з
06.07.2005 року по 08.07.2005 року, з 27.04.2007 року
по 24.06.2007 року, з 04.07.2007 року по 12.10.2007
року, з 25.04.2008 року по 17.06.2008 року, з 25.06.2008
року по 12.10.2008 року, з 05.05.2009 року по
13.08.2009 року, з 21.08.2009 року по 12.10.2009 року, з
22.04.2010 року по 12.05.2010 року, з 20.05.2010 року
по 08.10.2010 року, з 13.05.2011 року по 07.08.2011
року, з 13.08.2011 року по 12.10.2011 року, з 03.05.2012
року по 31.05.2012 року, з 09.06.2012 року по
09.10.2012 року, з 21.05.2013 року по 08.07.2013 року в
загальній сумі 38432,23грн.

На підтвердження факту виплати
позивачеві матеріального забезпечення
та оплати вартості професійного
навчання в період перебування на
обліку в якості безробітного,
відповідачем надані відповідні
кошториси, відомості виплат, що
знаходяться в матеріалах справи.

Згідно ст.2 Закону України "Про
зайнятість населення" (в редакції
чинної у спірний період) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

За приписами ч.3 ст.1 наведеного
Закону в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

У п.20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних ), затв. постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 р. N 219 (чинної у спірний
період) встановлено, що громадяни,
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, та безробітні, знімаються з
обліку, зокрема, з дня
працевлаштування, в тому числі на
сезонні або загальнодержавні
оплачувані громадські роботи,
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця, укладення
цивільно-правового договору, предметом
якого є діяльність, спрямована на
виконання власними силами робіт,
надання послуг.

Згідно до п.5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затв. наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000р. N 307, зареєстр. в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 р. за N 915/5136, виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач був зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, про що
видане свідоцтво НОМЕР_1 від 19.11.2001р..

Згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 17.10.2013р.
позивач як фізична особа-підприємець
перебуває на обліку з 29.11.2001р. в
Ленінській ДПІ, з 11.11.2003р. в УПФУ у
Кам"янобрідському районі м. Луганська,
з 09.11.2012р. в Головному управління
статистики. 23.07.2013р. внесено запис про
перебування у стані припинення
підприємницької діяльності за
рішенням Луганського окружного
адміністративного суду від 11.02.2008
№2а-2785/08, в полі витягу "дата та номер
запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької
діяльності" зазначено "відомості
відсутні".

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11.02.2008р. по
справі №2а-2785/08 встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_3
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, про що
видане свідоцтво НОМЕР_1 від 19.11.2001р.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р. у
справі №812/7782/13-а за позовом позивача до
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області затверджено умови
примирення, згідно до яких останній
взяв на себе зобов'язання у 5-тиденний
строк внести зміни у запис №2046278
про судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності позивача, а
саме змінити дату запису з 23.07.2013р. на
21.03.2008р..

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 27.11.2013р.,
в реєстр 27.11.2013р. внесено дані про
перебування позивача 21.03.2008р. в стані
припинення за судовим рішенням
Луганського окружного
адміністративного суду від 11.02.2008р.,
21.02.2008р. у справі №2а-2785/08. В полі витягу
"дата та номер запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності" зазначено "відомості
відсутні".

У ч.3 ст.46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб підприємців» визначено,
що фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи підприємця.

Як вбачається з матеріалів
справи, до Єдиного державного реєстру
не внесено запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності позивача.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджує
висновок суду першої інстанції про те,
що у період перебування на обліку та
одержання матеріального забезпечення
та соціальних послуг, позивач був
зареєстрований як фізична особа -
підприємець.

У п.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів
справи, у заявах про надання статусу
безробітного з виплатою відповідної
допомоги позивачем було самостійно
зазначено про те, що вона не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності .

Внаслідок подання позивачем
недостовірних відомостей,
відповідачем було надано статус
безробітного та виплачено відповідні
суми матеріального забезпечення.

За приписами ч.3.ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

У п. 5 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затв. наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 N 60/62,
постанова правління Пенсійного фонду
України 13.02.2009 N 7-1, зареєстр. в
Міністерстві юстиції України від 12
березня 2009 р. за N232/16248, встановлено, що
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості,
зокрема, шляхом звіряння наданої
особою інформації з відомостями,
наявними в Державній податковій
адміністрації України, Пенсійному
фонді України, у державних
реєстраторів; використання даних
вищевказаних органів.

Згідно до п.6 наведеного Порядку у
разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом (п.7 Порядку).

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про те, що відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, встановлений законом, а
тому правомірно відмовлено у
задоволенні позову.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про те, що
при розгляді справи судом першої
інстанції було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 06 грудня
2013р. по справі №812/9297/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06 грудня
2013р. по справі №812/9297/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками апеляційного
перегляду набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

Л.А.Василенко