Справа № 2а-5336/11
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-5336/11
інстанції: Смирнова Є.П.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії та щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року позивач звернувся у суд
з позовом про зобов'язання
відповідачів нарахувати та виплатити
передбачену ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком, пенсію як особі, що
постраждала від наслідків аварії на
ЧАЕС та інваліду ІІІ групи,
інвалідність якої пов'язана з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
шести мінімальних пенсій за віком,
згідно з ст. 54 вказаного Закону та
одноразову грошову допомогу на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат,
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано дії відповідачів
протиправними та зобов'язано
Управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
нарахувати, а Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат виплатити позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, та щорічної допомоги
на оздоровлення за 2010 рік в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
провести перерахунок та виплату
основної і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 13.01.2011 року з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся із адміністративним
позов про зобов'язання нарахувати та
виплатити йому пенсію у відповідності
до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та одноразову грошову
допомогу на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що Позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та віднесена до категорії
ІІІ, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією посвідчення.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІІ групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими шести
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до ІІІ категорії визначена у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 3
групи щорічна допомога на оздоровлення
підлягає виплаті в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Проте, ці виплати здійснюються
відповідачем у розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

З огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції, приймаючи рішення
про задоволення позовних вимог,
правомірно керувався положеннями
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не приписами
вищенаведеної постанови уряду.

Однак, на думку суддів, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку щодо одночасного задоволення
позовних вимог відповідно до ст. 48
Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
чотирьох та п'яти мінімальних
заробітних плат, оскільки відповідно
до матеріалів справи, позивач є має
третю групу інвалідності, а отже має
право лише на щорічну допомогу в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
прийняв рішення із помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення першої інстанції підлягає
зміні, шляхом виключення шостого
абзацу з резолютивної частини судового
рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити постанову
суду.

Згідно з ч. 1 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 201, 205, 207 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2011 року - змінити.

Виключити абзац шостий з резолютивної
частини постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 16 серпня 2011
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.