Справа № 802/4319/13-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4319/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Білоуса О.В. Ватаманюка Р.В.

секретар судового засідання: Лукашик
М.О.

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Терепи С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року фізична
особа-підриємець ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2, позивач) звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
і скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року скасувати, прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи і, як наслідок,
невірного вирішення справи та
прийняття необґрунтованої постанови.

Позивач та його представник в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі, просили
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
18.07.2013 р. головним державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
Вінницької ОДПІ управління
оподаткування фізичних осіб
Вільчинською С.І. розпочата планова
документальна виїзна перевірка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період діяльності з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт №174/1721/НОМЕР_1 від 13.08.2013
року.

В ході перевірки виявлене та
зафіксоване в акті порушення позивачем
вимог п.198.5 ст.198 Податкового кодексу
України, внаслідок чого, позивачем
занижено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на 243312 грн.

На підставі вказаного акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22.08.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на 364968 грн. (в
тому числі: за основним платежем - 243312
грн., штрафна (фінансова санкція) - 121656
грн.).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що податковим органом
проведено перевірку у відповідності до
вимог чинного законодавства, а
висновки, викладені в акті перевірки, є
обґрунтованими, а тому прийняте на їх
підставі рішення є правомірним.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується із вказаними висновком
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно до акту попередньої
документальної перевірки №685/1721/НОМЕР_1
від 03.05.2012 р. у ФОП ОСОБА_2 залишки
товарно-матеріальних цінностей станом
на 31.12.2011р. склали 1263335,73 грн.

В ході перевірки, результати якої
відображені в акті №174/1721/НОМЕР_1 від
13.08.2013 року, податковим
ревізором-інспектором, на підставі
дослідження наданих для проведення
перевірки податкових та товарних
накладних, встановлено, що станом на
31.12.2012 року залишки ТМЦ складають 1216559
грн. Разом з цим, у книзі обліку доходів
та витрат відсутній запис про залишок
товарних запасів, матеріалів, сировини.

За таких обставин відповідач вказує, що
фактично відсутній залишок товарних
запасів, а тому ТМЦ на суму 1216559 грн.
були реалізовані поза межами
господарської діяльності ФОП ОСОБА_2,
що вказує на заниження останнім
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 243312 грн.

Відповідно до пп. г) п.198.5 ст.198 ПК
України платник податку зобов'язаний
нарахувати податкові зобов'язання
виходячи з бази оподаткування,
визначеної відповідно до пункту 189.1
статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Тобто, відповідач вказує, що ТМЦ
загальною вартістю 1216559 грн. були
використані в операціях, що не є
господарською діяльністю платника
податку, однак позивач не нарахував
податкових зобов'язань за результатами
вказаних операцій.

Відповідно до п. 20.1.5 ст. 20 ПК України
органи ДПС мають право вимагати від
платників податків, що перевіряються в
ході перевірок, проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, у тому числі зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або проводять діяльність, що
підлягає ліцензуванню та/або
патентуванню) від проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої абз. 1
цього пункту, або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені ст.
94 ПКУ, а саме може бути застосовано
адміністративний арешт майна платника
податків.

Отже, працівники органів ДПС мають
право вимагати від посадових осіб
платників податків (юридичних осіб або
фізичних осіб - підприємців), що
перевіряються в ході перевірок,
проведення інвентаризації основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, у тому числі зняття
залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки в присутності
посадових осіб податкового органу.

Судом встановлено, що відповідач не
скористався правом проведення
інвентаризації залишків ТМЦ наявних у
ФОП ОСОБА_2

Разом з цим, матеріали справи містять
докази, які спростовують доводи
відповідача щодо відсутності залишків
ТМЦ у позивача станом на 31.12.2012 року.
Так, згідно акту інвентаризації ТМЦ
від 04.01.2013 р., станом на 01.01.2013 р. в
наявності значиться ТМЦ загальною
вартістю 1594708,20 грн. Наявність у
позивача відповідних приміщень для
зберігання вказаних ТМЦ
підтверджується договором оренди
№1298-О від 27.10.2012 р.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що висновок про
порушення позивачем вказаних вимог
податкового законодавства,
ґрунтується виключно на підставі
відсутності запису про наявність
залишків ТМЦ в книзі обліку доходів і
витрат (графа 11), а не на підставі їх
фактичної відсутності, так як
наявність останньої не була
перевірена. Тобто, досліджені судом
матеріали справи вказують на
нечіткість позиції податкового органу,
адже вона заснована лише на припущенні
щодо наявності в діяльності позивача
ознак порушень приписів податкового
законодавства.

Однак, констатація фактів порушень
законодавства, що ґрунтується лише на
сумнівах та припущеннях, є
неприпустимою при складанні
офіційного документу органу державної
податкової служби (акту перевірки).

Зазначене є порушенням п. 6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 21.12.2010 року № 984, згідно
якого факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Також, суд відмічає, що відповідно до
частини другої статті 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи
вбачається, що відповідачем не
доведено правомірності оскаржуваного
рішення, відтак, позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із ч. 3 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, постанову суду першої
інстанції належить скасувати і
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 22.08.2013 року.

Присудити на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати
у розмірі 3441 грн. (судовий збір), які
підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - відповідача.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "21" січня 2014 р.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Білоус О.В.

Ватаманюк Р.В.