Справа № 352/3489/13-а
Суддя: Дузінкевич І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/3489/13-а
Провадження № 2-а/352/13/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Дузінкевича І.М.

секретаря
Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання провести перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними, зобов»язання провести
перерахунок пенсії, включивши в суму
заробітної плати для обчислення пенсії
матеріальну допомогу. Позов
обгрунтовувала тим, що з 05.11.2012р. їй
призначено пенсію за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу» як посадовій особі місцевого
самоврядування. Однак вважає, що
відповідач невірно призначив пенсію,
оскільки при вирахуванні її заробітної
плати, з якої призначено пенсію, не
враховано суми матеріальної допомоги
на оздоровлення та соціально-побутові
потреби, які вона отримувала протягом
останніх 24місяці перед зверненням за
призначенням пенсії. На всі види
виплат, в тому числі і матеріальну
допомогу, які вона отримувала
перебуваючи на державній службі,
нараховувався та сплачувався збір на
обов'язкове державне страхування. У
зв»язку з цим у листопаді 2013р. вона
звернулась до відповідача із
відповідною заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії з
врахуванням отриманих нею сум
матеріальної допомоги. Та їй було
відмовлено у проведенні перерахунку,
посилаючись на другий абзац ст.33 Закону
України «Про державну службу». Просила
постановити рішення, яким визнати
неправомірними дії відповідача,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок її пенсії, включивши в суму
заробітної плати для обчислення пенсії
матеріальну допомогу на оздоровлення і
на соціально-побутові потреби,
стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, у поданій суду заяві просила
справу розглянути в її відсутності,
позов підтримала, просила його
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак у поданому
суду 23.12.2013р. запереченні позов не
визнав та проти його задоволення
заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка з
05.11.2012року отримує пенсію по віку
відповідно до Закону України «Про
державну службу» і перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області. Із
матеріалів справи вбачається, що УПФ в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області під час
призначення пенсії позивачці, при
обчисленні пенсії, не включило
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань. Ця
обставина визнана відповідачем у
запереченні і сторонами не
оспорюється. У листопаді 2013року
позивачка звернулася до відповідача
УПФ в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області із заявою
здійснити перерахунок її пенсії
державного службовця, враховуючи
матеріальну допомогу на оздоровлення
та допомогу для вирішення
соціально-побутових питань.

Базовим законом, який визначає
основні засади пенсійного
забезпечення непрацездатних громадян
України є Закон України «Про пенсійне
забезпечення», статтею 66 якого
встановлено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» об'єктом
оподаткування є для платників збору,
визначеного пунктами 1 та 2 ст.1 цього
Закону ( юридичні особи, в т.ч. державні
установи), - фактичні витрати на оплату
праці працівників, які включають
витрати на виплату основної та
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці» а також
винагороди, що виплачуються громадянам
за виконання робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру.

Згідно ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок,
може надаватись матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, а згідно ст. 35 цього Закону
передбачено, що державним службовцям
одночасно з наданням щорічної
відпустки виплачується матеріальна
допомога на оздоровлення.

Таким чином, Закон України «Про
державну службу» передбачає що до
заробітку державного службовця крім
заробітної плати в розумінні ст.33
Закону України «Про державну службу»,
входять матеріальні допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та оздоровлення, а також інші види
виплат , на які нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування згідно із ст.2
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 37 Закону України «Про
державну службу» визначено, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Вищенаведені нормативні акти
засвідчують, що основним критерієм при
визначенні видів оплати праці, які
включаються до заробітку для
обчислення пенсії є нарахування на
такі виплати страхового збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, враховуючи
вищенаведене, суд достовірно
встановив, що при визначенні розміру
пенсії позивачці, відповідачем
безпідставно не було враховано всі
види оплати праці, на які нараховано
збір на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення, а тому позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», ст.ст.
33,37,37-1 Закону України «Про державну
службу», ст. 2 Закону України «Про збір
на обов»язкове державне пенсійне
страхування», керуючись ст.ст. 94, 158-163
КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області щодо
відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії із
заробітку з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові потреби.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області включити в
місячний розрахунок заробітної плати
для призначення пенсії ОСОБА_1
матеріальну допомогу у розмірі
256грн.30коп. та провести перерахунок
раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії
державного службовця з дня її
призначення, з урахуванням сум
виплаченої матеріальної допомоги.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 68(шістдесят
вісім)грн..82коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної

скарги, якщо таку не було подано.
Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Головуючий
І.М.Дузінкевич