Справа № 825/340/14
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 січня 2014 року
Чернігів Справа №
825/340/14

Суддя Чернігівського окружного
адміністративного суду Падій В.В.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Менської виправної колонії №91
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
про визнання протиправним та
скасування рішення і зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Менської
виправної колонії №91 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області про
визнання протиправним та скасування
рішення Менської виправної колонії №91
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
від 05.12.2013, яким позивача притягнуто до
дисциплінарної відповідальності і
зобов'язання Менської виправної
колонії №91 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Чернігівській області вчинити певні
дії щодо повернення позивачу
вилученого цукру і олії.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
107 Кодексу адміністративного
судочинства України, (далі по тексту -
КАС України) суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи належить
позовну заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно частини 2 статті 107 КАС України,
суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави,
зокрема, для відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Частиною 1 статті 5 КАС України
встановлено, що адміністративне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, цього Кодексу
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

При вирішенні питання про визначення
судової юрисдикції щодо вирішення
справи необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмета спірних правовідносин.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
КАС України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_1 просить визнати протиправним
та скасувати рішення Менської
виправної колонії №91 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області від
05.12.2013 про застосування до нього заходу
стягнення у вигляді суворої догани за
порушення встановлених правил
відбування покарання.

Відповідно до статті 1
Кримінально-виконавчого кодексу
України (далі - КВК України)
кримінально-виконавче законодавство
України регламентує порядок і умови
виконання та відбування кримінальних
покарань з метою захисту інтересів
особи, суспільства і держави шляхом
створення умов для виправлення і
ресоціалізації засуджених,
запобігання вчиненню нових
кримінальних правопорушень як
засудженими, так і іншими особами, а
також запобігання тортурам та
нелюдському або такому, що принижує
гідність, поводженню із засудженими.
Завданнями кримінально-виконавчого
законодавства України є визначення
принципів виконання кримінальних
покарань, правового статусу
засуджених, гарантій захисту їхніх
прав, законних інтересів та обов'язків;
порядку застосування до них заходів
впливу з метою виправлення і
профілактики асоціальної поведінки;
системи органів і установ виконання
покарань, їх функцій та порядку
діяльності; нагляду і контролю за
виконанням кримінальних покарань,
участі громадськості в цьому процесі; а
також регламентація порядку і умов
виконання та відбування кримінальних
покарань; звільнення від відбування
покарання, допомоги особам, звільненим
від покарання, контролю і нагляду за
ними.

Згідно із статтею 3 КВК України, до
засуджених, які відбувають покарання
на території України, застосовується
кримінально-виконавче законодавство
України. Порядок і умови виконання та
відбування покарань визначаються та
забезпечуються відповідно до
законодавства, яке діє на час виконання
та відбування кримінального покарання.

Відповідно до статті 4 КВК України,
підставою виконання і відбування
покарання, зокрема, є вирок суду, який
набрав законної сили, інші рішення
суду.

Питання щодо застосування до осіб,
позбавлених волі заходів стягнення
регулюються статтею 132
Кримінально-виконавчого кодексу
України, відповідно до частини 1 якої
встановлено, що за порушення
встановленого порядку відбування
покарання до засуджених можуть
застосовуватися такі заходи стягнення:
попередження; догана; сувора догана;
дисциплінарний штраф у сумі до двох
мінімальних розмірів заробітної плати;
скасування поліпшених умов тримання,
передбачених статтями 138 - 140 і 143 цього
Кодексу; поміщення засуджених
чоловіків, які тримаються у виправних
колоніях, у дисциплінарний ізолятор з
виведенням або без виведення на роботу
чи навчання на строк до п'ятнадцяти діб,
а засуджених жінок - до десяти діб;
поміщення засуджених, які тримаються в
приміщеннях камерного типу виправних
колоній максимального рівня безпеки, в
карцер без виведення на роботу на строк
до п'ятнадцяти діб; переведення
засуджених, які тримаються у виправних
колоніях, крім засуджених, які
тримаються у виправних колоніях
мінімального рівня безпеки з
полегшеними умовами тримання, до
приміщення камерного типу (одиночної
камери) на строк до трьох місяців.

Виходячи з правового аналізу
вищенаведених норм чинного
законодавства України, суд вважає, що
розв'язання зазначених питань
стосується виконання вироку суду та,
відповідно до статей 534-539
Кримінального процесуального кодексу
України, є однією із стадій
кримінального процесу, у зв'язку з чим
їх належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства, а отже
правовідносини, що склалися між
позивачем та відповідачами не є
публічно-правовими, що виключає
можливість їх розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частині 1 статті
109 КАС України, суд відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що дана справа не є публічно-правовим
спором і не підпадає під визначення
справи адміністративної юрисдикції,
яке наведене у статті 3 КАС України, а
отже компетенція адміністративних
судів, встановлена статтею 17 КАС
України, на цей спір не поширюється,
оскільки вимоги позивача не стосуються
захисту його прав, свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку відповідача.

Згідно частини 6 статті 109 КАС України,
у разі відмови у відкритті провадження
в адміністративній справі з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
цієї статті, суд повинен роз'яснити
позивачеві, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд такої справи.

Такий спір належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.

Керуючись статтями 3, 17, 109, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя,-

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Менської виправної колонії
№ 91 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування рішення і
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
та позовну заяву з доданими до неї
матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала набирає законної сили та може
бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду у
порядок і строк, передбачений статтями
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: В.В. Падій