Справа № 805/17095/13-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р.
Справа №805/17095/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:30

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Загацької Т.В.,

при секретарі Телешові В.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк, вул.50 Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправним та
скасування рішення №660-ф від 22.04.2013
року, визнання протиправною та
скасування вимоги №Ф 737-Ф від 09.08.2013
року, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправним та
скасування рішення №660-ф від 22.04.2013
року, визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
№Ф 737-Ф від 01.08.2013 року, стягнення
сплачених внесків у сумі 2390,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що згідно свідоцтва про
державну реєстрацію він
зареєстрований як приватний
підприємець та є платником єдиного
податку. Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області та отримує пенсію за віком на
пільгових умовах за списком №2 з 05.01.2008
року.

Також позивач вказує на те, що
відповідачем було прийняте рішення №
660-ф від 22.04.2013 року, яким до позивача
застосовані штрафні санкції за
неподання звітності у розмірі 170,00 грн.
Відповідачем також була прийнята
вимога про сплату недоїмки №Ф 737-Ф від
09.08.2013 року на суму 7141,64 грн. Позивач
вважає, що штрафні санкції та недоїмка
нараховані відповідачем незаконно.

На підставі вищезазначеного, позивач
просив суд визнати протиправним та
скасувати рішення №660-ф від 22.04.2013 року,
визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату недоїмки №Ф 737-Ф від
01.08.2013 року, стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області сплачені
внески у сумі 2390,05 грн.

До початку розгляду справи по суті
позивач надав заяву про уточнення
позовних вимог, згідно якої просив
визнати протиправним та скасувати
рішення №660-ф від 22.04.2013 року, визнати
протиправною та скасувати вимогу про
сплату недоїмки №Ф 737-Ф від 09.08.2013 року.

В судовому засіданні судом були
визнані причини пропуску строку
звернення ОСОБА_1 до адміністративного
суду поважними.

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення аналогічні змісту позовних
вимог, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
надав заперечення, згідно яких
заперечував проти задоволення
позовних вимог, просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі та
вказав, що фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 не може бути звільнена від
сплати єдиного соціального внеску,
оскільки позивачу призначена пенсія не
на загальних умовах, передбачених ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», вона отримує пенсію на
пільгових умовах за списком № 2. Також
відповідач просив розглядати справу
без його участі.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець 27.05.2004 року
виконавчим комітетом Красноармійської
міської ради Донецької області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серія НОМЕР_2, є платником
єдиного податку, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного податку
серія НОМЕР_3 та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього ст.12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06.04.2011
року №384/2011 з наступними змінами та
доповненнями.

22.04.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області прийнято рішення № 660-ф про
застосування штрафних санкцій за
неподання звітності, передбаченої
законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
відповідно до якого до ОСОБА_1
застосовані штрафні санкції у розмірі
170,00 грн.

09.08.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області було сформовано вимогу про
сплату недоїмки №Ф 737 - Ф, згідно якої
станом на 01.08.2013 року заборгованість зі
сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить
7141,64 грн. за період серпень - грудень 2011
року, січень - грудень 2012 року, квітень -
червень 2013 року.

При прийнятті рішення по даній справі
суд виходить з наступних мотивів та
керується наступними положеннями
законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464 - VІ (далі - Закон № 2464) єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону №2464,
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI
від 07.07.2011 року, яким ст.4 Закону №2464
було доповнено ч.4 такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
та які обрали спрощену систему
оподаткування, до яких з урахуванням
встановлених судом обставин
відноситься і позивач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, звільняються від
сплати за себе єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788) встановлені види
державних пенсій, а саме за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VІ
(далі - Закону № 1058), особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'ятнадцяти років.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом № 1788,
визначені ст.2 цього Закону.

Положення п."а" ч.1 ст.2 Закону №1788
свідчать про те, що трудові пенсії
поділяються на такі види як пенсії за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону №1788 свідчить, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Аналізуючи Закон № 1058, який встановлює
загальні види пенсійних виплат, Закон
№ 1788, яким призначаються державні
пенсії, суд приходить до висновку, що
законодавство встановлює пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Таким чином, вік і стаж роботи
- це характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як «пенсія за віком»,
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже вона є
«пенсіонером за віком» і відповідно до
ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 підлягає
звільненню від слати єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин), платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики.

Відповідно до п. 3.3. Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 року N 22-2 (далі
Порядок № 22-2), ФО - підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Звіт
зазначеними особами не подається.

Таким чином, оскільки обов'язок щодо
подачі звітності відповідно до п. 4 ч. 2
ст. 6 Закону № 2464 покладений на
платників єдиного внеску, а позивач в
розумінні ч. 4 ст. 4 Закону №2464 не є
платником єдиного внеску, та
враховуючи приписи п. 3.3. Порядку № 22-2,
суд вважає, що позивач не зобов'язаний
подавати до Пенсійного органу
звітність, а тому відповідач не мав
правових підстав застосовувати до
позивача штрафні санкції на підставі п.
4 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464.

У зв'язку з цим, дії управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області щодо
нарахування фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 заборгованості зі
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у загальному
розмірі 7141,64 грн., у тому числі штрафних
санкцій у розмірі 170,00 грн. є
незаконними, оскільки позивач є
пенсіонером за віком та добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
приймає.

Отже, оскаржувана вимога про сплату
недоїмки №Ф 737-Ф від 09.08.2013 року та
рішення №660-ф від 22.04.2013 року підлягають
скасуванню, оскільки покладають на
позивача зобов'язання, від виконання
яких останній звільнений на підставі ч.
4 ст. 4 Закону № 2464.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області про визнання
протиправним та скасування рішення
№660-ф від 22.04.2013 року, визнання
протиправною та скасування вимоги №Ф
737-Ф від 09.08.2013 року підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 121, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправним та
скасування рішення №660-ф від 22.04.2013
року, визнання протиправною та
скасування вимоги №Ф 737-Ф від 09.08.2013
року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення №660-ф від 22.04.2013 року управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу №Ф 737-Ф від 09.08.2013 року
управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 172,05 грн. (сто
сімдесят дві грн. 05 коп.).

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
та проголошені в судовому засіданні
14.01.2014 року, постанова в повному обсязі
буде виготовлена 17.01.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Загацька Т. В.