Справа № 825/17/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2014 року
Чернігів Справа № 825/17/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Коноваленко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся до суду
з адміністративним позовом до
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області про визнання бездіяльності
територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Чернігівській області щодо
ненарахування та невиплати позивачу
коштів за несення служби у святковий
день у розмірі 209,92 грн - протиправними
та зобов'язання територіальне
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Чернігівській
області нарахувати та виплатити
позивачу кошти за несення служби у
святковий день - 15 квітня 2012 року у
розмірі 209,92 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач з 8
год. 00 хв. 15 квітня 2012 року по 08 год.
00 хв. 16 квітня 2012 року ніс службу в
черговому караулі. Оскільки, 15 квітня
2012 року, відповідно до статті 73 Кодексу
законів про працю України є релігійним
святом Пасхи (Великодня), то позивач у
відповідності до вимог статті 107
Кодексу законів про працю України мав
право на подвійну оплату праці за
роботу у святковий день. Однак,
26.04.2012 року при отримання позивачем
місячного грошового забезпечення ним
було встановлено, що відповідної
оплати праці за роботу у святковий день
відповідачем проведено не було.
Бездіяльність відповідача щодо
ненарахування та невиплати позивачу
коштів за несення служби у святковий
день, вважає протиправною та такою, що
порушує майнове право позивача на
оплату праці.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини вказані в
адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі та
зазначив, що передбачені
законодавством про працю норми її
оплати і порядок вирішення спорів про
останню не поширюється на
військовослужбовців та прирівняних до
них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутрішніх справ тощо). А тому
застосування норм трудового
законодавства для визначення годинної
ставки особи начальницького складу,
яка отримує грошове забезпечення є
неможливим, оскільки грошове
забезпечення, яке отримують особи
рядового і начальницького складу
відмінне за своєю структурою та
умовами виплати від заробітної плати,
яку отримують працівники згідно з
трудовим законодавством.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив службу в Корюківському
районному відділі управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Чернігівській області на
посаді начальника караулу 32-ї
самостійної державної пожежної
частини, м. Мена, Менський район, що
підтверджується наказом
територіального управління МНС
України в Чернігівській області від
06.07.2011 року № 283 о/с (а.с. 31).

15 квітня 2012 року (день релігійного
свята Пасхи (Великодень) з 08 години 00
хвилин по 08 годину 00 хвилин 16 квітня 2012
року, тобто протягом 16 годин, позивач
ніс службу в черговому караулі, що
підтверджується копіями наряду на
службу 4 караулу та табелю використання
робочого часу за квітень 2012 року
Менського районного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Чернігівській області, які
наявні в матеріалах справи.

26.04.2012 року позивач отримав місячне
грошове забезпечення, в якому була
відсутня подвійна оплата за несення
служби позивачем у святковий день
згідно статті 107 Кодексу законів про
працю України.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Статтею 73 Кодексу законів про працю
України визначені святкові та неробочі
дні.

Частина 2 статті 73 Кодексу законів про
працю України встановлює, що робота
також не провадиться в дні релігійних
свят, зокрема, один день (неділя) - Пасха
(Великдень).

Робота у зазначені дні компенсується
відповідно до статті 107 Кодексу законів
про працю України.

Згідно частини 1 статті 107 Кодексу
законів про працю України робота у
святковий і неробочий день (частина
четверта статті 73) оплачується у
подвійному розмірі: відрядникам - за
подвійними відрядними розцінками;
працівникам, праця яких оплачується за
годинними або денними ставками, - у
розмірі подвійної годинної або денної
ставки; працівникам, які одержують
місячний оклад, - у розмірі одинарної
годинної або денної ставки зверх
окладу, якщо робота у святковий і
неробочий день провадилася у межах
місячної норми робочого часу, і в
розмірі подвійної годинної або денної
ставки зверх окладу, якщо робота
провадилася понад місячну норму.

Оплати у зазначеному розмірі
провадиться за години, фактично
відпрацьовані у святковий і неробочий
день.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
це діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною
службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ
"Про державну службу". Згідно зі
статтями 9 і 30 цього Закону правовий
статус окремих категорій державних
службовців регулюється Конституцією
України, спеціальними законами та
Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законом, який визначав
правові та організаційні засади у
сфері цивільного захисту населення і
територій від надзвичайних ситуацій
техногенного, природного та
військового характеру, повноваження
органів виконавчої влади та інших
органів управління, порядок створення
і застосування сил, їх комплектування,
проходження служби, а також гарантії
соціального і правового захисту
особового складу органів та
підрозділів цивільного захисту (на час
виникнення спірних правовідносин) був
Закон України від 24.06.2004 року №1859-IV "Про
правові засади цивільного захисту"
(далі - Закон №1859-IV).

Частиною 7 статті 1 Закону № 1859-IV
передбачено, що до складу сил і засобів
цивільного захисту входять особовий
склад і працівники органів та
підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону
№1859-IV особовий склад органів і
підрозділів цивільного захисту
становлять особи рядового та
начальницького складу, слухачі і
курсанти.

Згідно з частиною першою статті 42
Закону №1859-IV порядок проходження
служби в органах і підрозділах
цивільного захисту визначається цим
Законом та Положенням про порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року №629
(далі - Положення № 629) (чинного на час
виникнення спірних правовідносин).

Особам, які перебувають на службі в
органах і підрозділах цивільного
захисту, присвоюються спеціальні
звання (частина 1 статті 44 Закону №1859-IV).

Згідно зі статтею 54 Закону №1859-IV для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту встановлюється 40-годинний
робочий тиждень. У необхідних випадках
вони несуть службу понад встановлену
тривалість робочого часу, а також у
вихідні та святкові дні з оплатою
згідно із трудовим законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та
незаперечувалось сторонами посадовий
оклад ОСОБА_1 на час несення служби
становив 900 гривень.

Місячна норма тривалості робочого часу
позивача становила 159 години. В квітні
2012 року він відпрацював 96 години, що
підтверджується табелем обліку
робочого часу за квітень 2012 року
(міститься в матеріалах справи).

Отже, розмір грошового забезпечення за
1 годину становить 5,66 грн (900 грн
поділити на 159 год).

Позивач ніс службу у святковий день, 15
квітня 2012 року, протягом 16 годин, а тому
розмір оплати праці, передбачений ст. 107
КЗпП України, становить 90,56 грн.

Підстави для виплати позивачу коштів
за несення служби у святковий день у
подвійному розмірі відсутні, оскільки
відповідно до п. 3 ст. 107 КЗпП робота у
святковий і неробочий день (частина
четверта статті 73) оплачується
працівникам, які одержують місячний
оклад, - у розмірі одинарної годинної
або денної ставки зверх окладу, якщо
робота у святковий і неробочий день
провадилася у межах місячної норми
робочого часу, і в розмірі подвійної
годинної або денної ставки зверх
окладу, якщо робота провадилася понад
місячну норму. Оплата у зазначеному
розмірі провадиться за години,
фактично відпрацьовані у святковий і
неробочий день.

Посилання відповідача на положення
Інструкції про виплату грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затверджену наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 10 червня 2008 року №447, зареєстровану
в Міністерстві юстиції України 7 липня
2008 року №612/15303 (чинної на час
виникнення спірних правовідносин),
якою не передбачено порядку визначення
погодинної ставки, а, відповідно, і
виплат подвійної заробітної плати у
вихідні та святкові дні, суд вважає
безпідставними, оскільки наказом
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від
26 травня 2009 року №362 внесено зміни до
вище згаданої Інструкції, відповідно
до яких на виконання вимог статті 54
Закону України "Про правові засади
цивільного захисту" та з метою
впорядкування грошового забезпечення
і підвищення рівня соціального захисту
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту виключено пункт 1.15 Інструкції,
яким було передбачено, що за службу
понад установлений службовий час, за
дні відпочинку та святкові дні грошове
забезпечення особам рядового і
начальницького складу додатково не
виплачується.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем було протиправно
ненараховано та не виплачено ОСОБА_1
коштів за несення служби у святковий
день у розмірі 90 гривень 56 копійки.

При вирішені даного спору суд також
керується положеннями частини 3 статті
2 КАС України, в силу якої, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 87
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать, зокрема, витрати
сторін та їхніх представників, що
пов'язані із прибуттям до суду (частина
2 статті 87 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Витрати ОСОБА_1, що пов'язані з
розглядом справи становлять 124 грн
09 коп.

Частиною 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
територіального управління МНС
України у Чернігівській області, щодо
не нарахування та невиплати ОСОБА_1
коштів за несення служби у святковий
день у розмірі 90 гривень 56 копійки.

Зобов'язати управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Чернігівській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 кошти за несення
служби у святковий день 15 квітня 2012
року у розмірі 90 гривень 56 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені судові
витрати в розмірі 62,45 грн.

Допустити до негайного виконання
постанову суду в межах суми стягнення
за несення служби у святковий день 15
квітня 2012 року у розмірі 90 гривень 56
копійки.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць