Справа № 2а/2370/7331/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/32882/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Черкаська ремонтно-будівельна
компанія» на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 09
листопада 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія» до
Соснівської районної виконавчої
дирекції в м. Черкаси Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішення,

встановила:

У вересні 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія»
звернулось до суду з позовом до
Соснівської районної виконавчої
дирекції в м. Черкаси Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, в якому просило
скасувати рішення відповідача №100 від
15 вересня 2011 року.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20
березня 2012 року, у задоволенні позовних
вимог Товариству з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія»
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача просить рішення судів першої
та апеляційної інстанцій скасувати, а
за справою ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія»
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія»
зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності та
перебуває на обліку в Соснівській
районній виконавчій дирекції в м.
Черкаси Черкаського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

31 серпня 2011 року відповідачем було
проведено позапланову перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія» щодо
правомірності нарахування допомоги по
вагітності та пологах за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за
період з червня 2010 року по серпень 2011
року.

На підставі проведеної перевірки
відповідачем був складений акт №513 від
31 серпня 2011 року, яким встановлено, що
заробітна плата ОСОБА_2 в
розрахунковому періоді нараховувалася
з порушенням законодавства, а тому
нарахована їй допомога по вагітності
та пологам в сумі 7019 грн 38 коп. не
приймається до заліку.

Згідно вказаного вище акту Соснівською
районною виконавчою дирекцією в
м. Черкаси Черкаського обласного
відділення Фонду соціального
страхування винесено рішення №100 від 15
вересня 2011 року, яким застосовано
фінансові санкції в розмірі 10529,38
грн, з них штраф за порушення порядку
використання страхових коштів Фонду у
розмірі 3510 грн та страхові кошти, які
використані з порушенням, у сумі 7019, 38
грн.

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що згідно наказу №6/10 від
01 червня 2010 року ОСОБА_2 була
прийнята на роботу в Товариство з
обмеженою відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія» на
посаду інженера-кошторисника з
місячною заробітною платою 1700 грн.

Відповідно до вимог пункту 8 Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників, випуск 64
«Будівельні, монтажні та
ремонтно-будівельні роботи.
Будівництво метрополітенів, тунелів та
підземних споруд спеціального
призначення», частина 1 розділу 1.
«Керівники, професіонали, фахівці»,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України 29
грудня 2004 року №336, інженер з
проектно-кошторисної роботи повинен
мати повну вищу освіту відповідного
напряму підготовки (спеціаліст) без
вимог до стажу роботи.

З розрахунку середньоденної
заробітної плати вбачається, що ОСОБА_2
відпрацювала у червні 2010 року - 30
календарних днів, а в липні цього ж року
- 31 календарний день, за
які їй нараховано заробітну плату у
розмірі 3400 грн.

11 серпня 2010 року у найманого працівника
ОСОБА_2 стався страховий випадок, що
підтверджується листком
непрацездатності, на підставі чого їй
було призначено допомогу по вагітності
та пологах у розмірі 7019,38 грн.

Проте, як встановлено судами, ОСОБА_2 у
2007 році закінчила Черкаський державний
технологічний університет та отримала
базову вищу освіту за напрямом
підготовки «економіка і
підприємництво» та здобула
кваліфікацію бакалавра з економіки,
тобто ОСОБА_2 не відповідає
кваліфікаційним вимогам
інженера-кошторисника.

Згідно із статтею 94 Кодексу законів про
працю України заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу .
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Положеннями статті 30 Закону України
«Про оплату праці» передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний забезпечити достовірний
облік виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на оплату
праці у встановленому порядку.

Статтею 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
визначено, що Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, провадить збір і
акумуляцію страхових внесків та інших
коштів, призначених для фінансування
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, види яких
передбачені статтею 34 цього Закону, та
забезпечує їх надання, а також здійснює
контроль за використанням цих коштів.
Фонд належить до цільових
позабюджетних страхових фондів.

Частиною першою статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» визначено, що
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Оскільки, позивачем не надано належних
та обґрунтованих доказів, які
підтверджували б факт виконання ОСОБА_2
роботи, пов'язаної з діяльністю
позивача, то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
та апеляційної інстанцій про те, що
заробітна плата ОСОБА_2 нарахована
безпідставно, а тому вона не може
братися до уваги при проведенні
розрахунку допомоги по вагітності та
пологах і не підлягає відшкодуванню.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладено, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
09 листопада 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20
березня 2012 року необхідно залишити без
змін, оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія»
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
ремонтно-будівельна компанія» до
Соснівської районної виконавчої
дирекції в м. Черкаси Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
А.Ф. Загородній

О.П. Стародуб