Справа № 820/11039/13-а
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 січня 2014 р.
№ 820/11039/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Нуруллаєва І.С.,

суддів: Севастьяненко К.О., Бідонька
А.В.,

при секретарі судового засідання -
Сковира Л.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України - Кущевої О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
обслуговування повітряного руху
України про визнання бездіяльності
протиправною, стягнення
заборгованості з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Міністерства оборони України,
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
обслуговування повітряного руху
України, в якому просить суд: визнати
бездіяльність Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 131672 грн. протиправною; визнати
належного відповідача по справі;
стягнути з Міністерства оборони
України, Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України на користь громадянина ОСОБА_1
заборгованість з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 131672 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що Наказом Міністра оборони
України № 600 від 19.10.1999 р. був
відряджений для подальшого
проходження служби до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України із залишенням
на військовій службі. Наказом Міністра
оборони України № 343 від 14.10.2013 р. був
звільнений у відставку відповідно до
ст. 26 Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" за п. "б"
(за станом здоров'я). Наказом Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України № 580/о від
25.10.2013 р., на підставі наказу Міністра
оборони України № 343 від 14.10.2013 р. був
звільнений з посади старшого штурмана
(старшого диспетчера з руху літаків)
Дніпропетровського регіонального
структурного підрозділу Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України.

Наказом № 343 від 14.10.2013 р. була визначена
вислуга років позивача у Збройних
Силах України, яка склала 23 роки 2
місяці у календарному обчисленні.
Проте, на день звільнення одноразова
грошова допомога при звільненні
виплачена не була. Згідно довідки
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України № 10.1-1044 від 28.10.2013 р. загальна
сума грошового забезпечення на момент
звільнення складала 11449 грн. Таким
чином, вважає наявними підстави для
задоволення позову та стягнення
заборгованості з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 131672 грн.

Перший відповідач, Міністерство
оборони України, проти позову
заперечував. В обґрунтування
заперечень проти позову вказав на те,
що на момент звільнення позивач
проходив військову службу у
структурному підрозділі Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України. Таким чином,
вважає що саме на Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України в силу п. 7 ст.
9, ч. 5 п. 2 ст. 15 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" покладено обов'язок щодо виплати
ОСОБА_1 грошової допомоги при
звільненні з військової служби. Вважає
незаконними та безпідставними позовні
вимоги щодо Міністерства оборони
України.

Другий відповідач, Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України, заперечував
проти задоволення позовних вимог в
повному обсязі. Вказав на те, що є
неналежним відповідачем у вказаній
справі, оскільки за своїм правовим
статусом не належить до суб'єктів
владних повноважень. Вважає, що
передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" та ч. 4 ст. 9 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" одноразова грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби, повинна
бути нарахована та виплачена при
звільненні позивача з військової
служби Міністерством оборони України.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
просив суд задовольнити позов.

Представник другого відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
позову у повному обсязі та просив у
його задоволенні відмовити.

Представники першого та третього
відповідачів, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
прибули.

Враховуючи викладене, беручи до уваги,
що відповідачі не прибули в судове
засідання, є належним чином
повідомленими про дату, час та місце
розгляду справи, суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи за наявними в ній доказами.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача,
вивчивши доводи позову та заперечень
проти нього, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, виходить з
таких підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1,
проходив публічну службу в
Міністерстві оборони України, що
підтверджується посвідченням офіцера
(а.с. 7 - 8). Відповідно до наказу Міністра
оборони України № 600 від 19.10.1999 р.
позивач був відряджений у
розпорядження Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України. При цьому, військова служба
позивача не припинилась, що
підтверджується витягом з послужного
списку пенсійної особової справи ФХ -
121906, контрактом про проходження
військової служби у Збройних Силах
України від 07.07.2008 р. (а.с. 52 - 53).

Відповідно до наказу Міністра оброни
України № 343 від 14.10.2013 р. позивач був
звільнений з військової служби у запас
на підставі п. "б" ст. 26 Закону України
"Про військовий обов'язок і військову
службу" (за станом здоров'я), тобто даний
розпорядчий документ спричинив
припинення публічної служби (а.с. 9).

У розпорядженні ДП обслуговування
повітряного руху України "Украерорух"
позивач знаходився до 25.10.2013 р., коли
відповідно до наказу генерального
директора № 508/о від 25.10.2013 р. що був
виданий на реалізацію наказу Міністра
оброни України № 343 від 14.10.2013 р., був
звільнений з займаної посади як такий,
що вже звільнений з військової служби.
(а.с. 10).

Згідно наказу № 1061/вс від 25.10.2013 р.
Дніпропетровського регіонального
структурного підрозділу ДП
обслуговування повітряного руху
України майора ОСОБА_1, старшого
штурмана (старшого диспетчера з руху
літаків) Дніпропетровського РСП ,
звільненого з військової служби у
запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону
України "Про військовий обов'язок і
військову службу" (за станом здоров'я)
наказом Міністра оборони України від
14.10.2013 р. № 343, з правом носіння
військової форми одягу, звільнено з
займаної посади 25.10.2013 р. (а.с. 12).

29.10.2013 р. позивач направив рапорт до
Департаменту фінансів Міністерства
оборони України щодо виплати
одноразової грошової допомоги при
звільненні (а.с. 64 - 65).

Начальником управління
організаційного, соціального
забезпечення та тарифікації
Департаменту було надано відповідь №
248/3/9/1/812 від 07.11.2013 р., згідно якої
позивачу повідомлено про відсутність
підстав для виплати Міністерством
оборони України одноразової грошової
допомоги при звільненні
військовослужбовцям, які звільнені з
військової служби з посад, займаних у
ДП обслуговування повітряного руху
(а.с. 63).

Листом від 29.10.2013 р. позивач звернувся
до ДП обслуговування повітряного руху
України з заявою з приводу виплати
одноразової грошової допомоги при
звільненні відповідно до ч. 2 ст.15
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" (а.с. 70 - 71).

За наслідками розгляду заяви другий
відповідач листом №1.24-49 від 25.11.2013 р.
надав відповідь про відмову у виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні. Ця відмова вмотивована тим,
що військовослужбовці, які відряджені
до ДП "Украерорух", залишаються на
військовій службі в Збройних Силах
України і перебувають у публічних
відносинах з Міністерством оборони
України, свідченням чого є контракт, в
якому Міноборони гарантує соціальні
виплати, в тому числі й одноразову
грошову допомогу при звільненні зі
служби. ДП обслуговування повітряного
руху України зазначено, що ним не
отримуються кошти з державного бюджету
України і тому немає можливості
здійснювати виплату зазначеної
грошової допомоги.

29.10.2013 р. позивач звернувся з заявою до
Дніпропетровського регіонального
структурного підрозділу
обслуговування повітряного руху
України з питання виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні (а.с. 67
- 68).

Листом Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
обслуговування повітряного руху
України № 24.15-8-896 від 08.11.2013 р. позивачу
повідомлено про відсутність підстав
для виплати підприємством одноразової
грошової допомоги при звільненні з
військової служби, оскільки виплата
такої допомоги здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України
Міністерством оборони України (а.с. 66).

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, система їх соціального та
правового захисту, гарантії
військовослужбовцям та членам їх сімей
в економічній, соціальній, політичній
сферах встановлені, зокрема, Законом
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (з
наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", за військовослужбовцями,
відрядженими до державних органів,
підприємств, установ, організацій,
зберігаються всі види забезпечення,
передбачені статтями 9 і 91 цього Закону,
гарантії та пільги, що надаються за
рахунок коштів, призначених у
Державному бюджеті України на
утримання Збройних Сил України, інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань та
правоохоронних органів, Державної
спеціальної служби транспорту.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" встановлено, що
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Виплата допомоги при звільненні
військовослужбовців з військової
служби також гарантована ч. 1 ст. 9
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII (з
наступними змінами і доповненнями),
якою встановлено, що особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у зв'язку
із скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, у зв'язку з
безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Матеріали справи свідчать, що позивач
проходив військову службу за
контрактом, що підтверджується,
зокрема, укладеним між позивачем та
Міністерством оборони України
контрактом від 07.07.2008 р., та був
звільнений з військової служби у запас
за пунктом "б" (за станом здоров'я) ст. 26
Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" в званні
майора, отже позивач має право на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби,
гарантії щодо виплати якої встановлені
ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

Представники відповідачів не
заперечили щодо права ОСОБА_1 на
отримання одноразової грошової
допомоги у розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби в
зв'язку з його звільненням з військової
служби за станом здоров'я.

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" виплата військовослужбовцям
зазначеної в цьому пункті одноразової
грошової допомоги при звільненні їх з
військової служби здійснюється
Міністерством оборони України, іншими
утвореними відповідно до законів
України військовими формуваннями та
правоохоронними органами за рахунок
коштів Державного бюджету України,
передбачених на їх утримання.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 15 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей", військовослужбовцям,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, виплата одноразової грошової
допомоги з підстав, передбачених цим
пунктом, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких вони працювали.

Крім того, статтею 9 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" встановлено, що виплата
зазначеної в частинах першій та другій
цієї статті одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, здійснюється
Міністерством оборони України,
Міністерством внутрішніх справ
України, Державною службою
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, центральними
органами виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сферах
цивільного захисту, транспорту,
виконання кримінальних покарань,
пожежної і техногенної безпеки, єдину
державну податкову політику, іншими
утвореними відповідно до законів
України військовими формуваннями та
правоохоронними органами, за рахунок
коштів Державного бюджету України,
передбачених на їх утримання (частина
четверта). Особам офіцерського складу,
особам середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, державної пожежної
охорони, Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органів і підрозділів цивільного
захисту, податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або у сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, державній пожежній охороні,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України, органах
і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
виплата одноразової грошової допомоги
з підстав, передбачених частинами
першою та другою цієї статті,
здійснюється за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали (частина
п'ята).

Таким чином, зміст наведених положень
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" дає підстави дійти
висновку, що виплата одноразової
грошової допомоги військовослужбовцям
за рахунок коштів органів, у яких вони
працювали, здійснюється лише у разі їх
звільнення зі служби безпосередньо з
посад, займаних в цих органах, із
залишенням на військовій службі.

За таких обставин, суд вважає
помилковим посилання представника
Міністерства оборони України на
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року
№104 "Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ та організацій" щодо виплати за
рахунок коштів державних органів,
установ та організацій, до яких
відряджені військовослужбовці,
одноразової грошової допомоги у
зв'язку зі звільненням з військової
служби, яка є частиною грошового
забезпечення військовослужбовців,
оскільки така позиція суперечить
наведеному висновку.

Як встановлено судом, позивач має право
на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Згідно наказу Міністра оброни України
№ 343 від 14.10.2013 р., вислуга років
позивача складає 23 роки 02 місяці, що
також не заперечувалось відповідачами
(а.с. 9).

Відповідно до довідки Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України №10.1-1044 від
28.10.2013 р. розмір місячного грошового
забезпечення позивача під час
проходження ним служби становив 11449,75
грн. (а.с. 11).

Таким чином, розмір належної до виплати
позивачу одноразової грошової
допомоги становить: 11449,75 грн. *50% * 23 роки
= 131672,125 грн. Представниками
відповідачів не було висловлено
заперечень щодо зазначеного розміру
одноразової грошової допомоги,
належної до виплати позивачу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
те, що ОСОБА_1 звільнено з військової
служби наказом Міністра оборони
України № 343 від 14.10.2013 р. за станом
здоров'я без залишення на військовій
службі, наказом Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України № 508/о від
25.10.2013 р. та наказом Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
ДП обслуговування повітряного руху
України № 1061/вс від 25.10.2013 р. позивача
звільнено з 25.10.2013 р. з займаної посади,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача щодо стягнення з Міністерства
оборони України на його користь
одноразової грошової допомоги при
звільненні в сумі 131672,125 грн., отже позов
в цій частині підлягає задоволенню.

Представником Міністерства оборони
України в обґрунтування своїх
заперечень, крім іншого, зазначено про
те, що на виконання протокольного
рішення міжвідомчої наради
опрацьовується проект розпорядження
Кабінету Міністрів України стосовно
забезпечення виплати через ДП
"Украерорух" допомоги
військовослужбовцям, звільненим після
01.01.2007 р. (а.с. 63).

За висновком колегії суддів, наявність
проекту розпорядження Кабінету
Міністрів України не може бути
підставою для відмови
військовослужбовцю у виплаті
гарантованої Законом України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" та Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" одноразової грошової допомоги
під час звільнення.

Водночас, за висновком суду, не
підлягає задоволенню позов в частині
визнання протиправною бездіяльності
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
щодо не виплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні з
військової служби у розмірі 131672,125 грн.

Представник Міністерства оборони
України пояснив, що Міністерство
позбавлено можливості здійснити
розрахунок позивачу одноразової
грошової допомоги, оскільки відсутня
інформація про розмір грошового
забезпечення, що є необхідним для
визначення розміру належної до виплати
йому одноразової грошової допомоги. В
свою чергу, позивачем відповідно до
вимог ст. 71 КАС України не надано
доказів подання до Міністерства
оборони України всіх необхідних
документів, зокрема, довідки про розмір
грошового забезпечення, необхідних для
розрахунку розміру належної до виплати
позивачу одноразової грошової
допомоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про необґрунтованість позовної вимоги
щодо визнання протиправною
бездіяльності Міністерства оборони
України.

Відсутність обов'язку здійснення
виплати позивачу одноразової грошової
допомоги Державним підприємством
обслуговування повітряного руху
України виключає наявність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправною бездіяльності
ДП "Украерорух".

Крім того, на думку суду, задоволення
вимоги позивача про зобов'язання
Міністерства оборони України
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу при
звільненні відповідно до ч.2 ст.15 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" є належним та достатнім
способом захисту порушеного права
позивача.

З огляду на викладене позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
зобов'язання Міністерства оборони
України нарахувати та виплатити
позивачу одноразову грошову допомогу
при звільненні відповідно до ч.2 ст.15
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", водночас у
задоволенні вимоги про визнання
протиправною бездіяльності Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України, Міністерства
оборони України слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5
Закону України "Про судовий збір" від 8
липня 2011 року №3674-VI звільнений від
сплати судового збору.

Відповідачами не надано суду доказів
понесення ними судових витрат, тому
підстави для присудження на користь
позивача чи відповідачів судових
витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Міністерства оборони України,
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
обслуговування повітряного руху
України про визнання бездіяльності
протиправною, стягнення
заборгованості з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні -
задовольнити частково.

Зобов'язати Міністерство оборони
України (03168, м.Київ, пр.
Повітрофлотський, буд.6, код-00034022, інші
відомості суду не відомі) нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
одноразову грошову допомогу при
звільненні відповідно до ч.2 ст.15 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей".

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі текст постанови
складено 24.01.2014 року.

Головуючий суддя
І.С. Нуруллаєв

Суддя
К.О. Севастьяненко

Суддя
А.В. Бідонько