Справа № 812/102/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/102/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Каюди А.М.,

при секретарі: Опейкіній Є.А.,

за участю

представника позивача: Хмельової Ю.С.
(довіреність від 08.01.2014 №04-05/5-04),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції, третя
особа - Приватне підприємство «Даллєр
ЛТД компані» про скасування постанови
про повернення виконавчого документу
від 24.12.2013 ВП №35536064, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Луганське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції в якому позивачем заявлено
вимогу про скасування постанови
відповідача від 24.12.2013 про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
зобов'язати відповідача провести
необхідні виконавчі дії по виконанню
виконавчого листа №2а-17676/09 який видано
Луганським окружним адміністративним
судом 18.05.2010. Вказана постанова
Відділом державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції прийнята в зв'язку з
відсутністю у підприємства
відповідача будь - якого майна на яке
можливо звернути стягнення, що було
виявлено під час здійснення перевірки
майнового стану боржника та
відсутністю підприємства за
місцезнаходженням. Позивач вважає що
державним виконавцем було зроблено не
всі можливі дії визначені Законом
України «Про виконавче провадження»
для примусового виконання рішення
суду. Також, зазначає, що законом
встановлено випадки, коли відсутність
боржника за юридичною адресою вказаною
у виконавчому документі, не виключає
можливості виконання рішення суду.
Пункт 2 частини 1 статті 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
яким керувався державний виконавець
при винесенні спірної постанови, має
виключення, тому не може бути
застосовано до всіх без виключення
виконавчих документів.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеному в
адміністративному позові, просив
задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справи буз участі представника
відділу. (а.с.16)

23 січня 2014 року до початку розгляду
справи від Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції надійшли
заперечення проти позову в яких
відповідач просить залишити вказаний
адміністративний позов без
задоволення з огляду на наступне. На
виконанні в державній виконавчій
службі Брянківського міського
управління юстиції знаходився
виконавчий лист №2а-17676/09 від 18.05.2010.
14.12.2012 так як рішення суду у визначений
строк не виконано та у зв'язку з тим що
на виконанні у ВДВС Брянківського МУЮ
знаходились виконавчі документи щодо
одного й того ж боржника, державним
виконавцем відповідно до ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження»
було винесено постанову про приєднання
виконавчого провадження до зведеного.
З метою примусового виконання
вищевказаного зведеного виконавчого
провадження державним виконавцем було
надіслано запити до ДПІ та реєструючих
установ МРЕВ та БТІ. Згідно відповіді
ДПІ за ПП «Даллєр ЛТД Компані»
зареєстрований один розрахунковий
рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у
м. Києві на який державним виконавцем
накладено арешт та згідно відповіді
банку залишок грошових коштів на
розрахунковому рахунку який належить
ПП «Даллєр ЛТД Компані» відсутній.
Згідно відповіді МРЕВ та БТІ за
підприємством не обліковується
рухомого та нерухомого майна. Також
державним виконавцем встановлено, що
за адресою реєстрації боржника будь -
якого майна на яке можливо накласти
арешт відсутнє. Окрім того державним
виконавцем на адресу УПФУ в м. Брянка
було направлено запит щодо подачі
останнього звіту підприємства до УПФУ,
згідно відповіді, останній звіт було
подано за липень 2010 року. До органів
статистики останній фінансовий звіт
також було подано за 2010 рік. Також
відповідач зазначає, що відповідно до
п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалось або
здійснено частково повертається
стягувачу у разі якщо у боржника
відсутнє майно на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» заходи щодо розшуку
такого майна виявились
безрезультатними.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

Згідно з ч.5 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративна справа з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби вирішується судом протягом 10
днів після відкриття провадження у
справі.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби (частина 3 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України від
21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче
провадження».

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення)
(стаття 1 Закону №606).

Відповідно до статті 1 Закону України
від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №606
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (ч.2 ст.2 Закону №606).

Статтею 5 Закону №606 визначено що
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Частинами 1,2 ст.8 Закону №606
встановлено, що сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

Статтею 11 Закону №606 визначені
обов'язки і права державних виконавців,
- державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; а ст.12 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлені
гарантії прав громадян і юридичних
осіб у виконавчому провадженні

У відповідності із статтею 17 Закону
№606, примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до статті 25 Закону №606
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 27 Закону №606, у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень
згідно із статтею 32 Закону №606 є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
травня 2010 року Луганським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист, відповідно до якого
підлягає стягненню з Приватного
підприємства «Даллєр ЛТД компані» на
користь Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно -
господарські санкції за не створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2007 році у сумі 7194,44грн та
пені за порушення терміну сплати
санкції в розмірі 737,28 грн. (а.с.5).

Вказаний виконавчий лист було
позивачем направлено до виконання до
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського Міського управління
юстиції.

З метою з'ясування майнового стану
боржника державним виконавцем було
здійснено такі заходи, а саме,
направлено запити до банківських
установ, до Головного управління
держземагентва у Луганській області,
до Брянківського комунального
підприємства бюро технічної
інвентаризації, до МРЕВ УДАІ в
Луганській області.

Так, відповідно до відповіді від 27.11.2013
Головне управління Держземагенства у
Луганській області повідомило, що за
боржником земельних ділянок на
території м.Брянка не зареєстровано.
(а.с.29)

Також, не зареєстрованого будь - якого
права власності на нерухоме майно, що
підтверджується відповіддю з КП
Брянківське БТІ від 12.11.2013. (а.с.20)

Зокрема, відповідачем надано до
матеріалів справи листи з Головного
управління статистики у Луганській
області та Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області,
з яких вбачається що ПП «Даллєр ЛТД
компані» не звітує до органів
статистики та органів Пенсійного фонду
з 2010 року. (а.с.22,26)

Актом державного виконавця, який було
складено за наслідками виходу за
місцезнаходженням підприємства
боржника підтверджується, відсутність
за ПП «Даллєр ЛТД компані» майна на яке
можливо накласти арешт. (а.с.23)

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними;

Про наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт.

24 грудня 2013 року державним виконавцем
Відділу Державної викової служби
Брянківського міського управління
юстиції Шухарьовою Ю.М. прийнято
постанову про повернення вказаного
виконавчого документа, а саме
виконавчого листа №2а-17676/09, виданого
18.05.2010 Луганським окружним
адміністративним судом за яким
підлягає стягненню з ПП «Даллєр ЛТД
компані» заборгованість в сумі
7931,72грн., стягувачу відповідно до п.2 ч.1
ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з тим що при
неодноразовій перевірці майнового
стану підприємства встановлено що
майно на яке можна звернути стягнення
відсутнє. Також відсутні грошові кошти
на розрахункових рахунках. За вказаною,
у виконавчому документі адресою,
підприємство вже тривалий час не
знаходиться. Заходи прийняті державним
виконавцем щодо розшуку майна боржника
- юридичної особи не дали результатів.

Судом встановлено, що державним
виконавцем при виконанні виконавчого
документа, а саме, виконавчого листа
№2а-17676/09, виданого 18.05.2010 Луганським
окружним адміністративним судом за
яким підлягає стягненню з ПП «Даллєр
ЛТД компані» на користь позивача
заборгованість в сумі 7931,72грн., з
моменту відкриття виконавчого
провадження вживались заходи
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV, 21.04.1999
спрямовані на виконання вказаного
виконавчого документу, які не призвели
до позитивного результату з причин, що
не залежать від державного виконавця.

У боржника відсутнє будь-яке майно на
яке може бути звернуте стягнення,
розрахункових рахунок арештований,
втім кошти на ньому відсутні,
відповідно до отриманих відповідей
підприємство не звітує до державних
установ протягом тривалого часу.

Отже, суд прийшов до висновку, що
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачу від 24.12.2013 за ВП
№35536064, що є предметом розгляду у даній
справі, прийнята відповідно до вимог
чинного законодавства та не підлягає
скасуванню.

З огляду на викладене суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції, третя
особа - Приватне підприємство «Даллєр
ЛТД компані» про скасування постанови
про повернення виконавчого документу
від 24.12.2013 ВП №35536064 відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 27 січня 2014 року.

Суддя
А.М. Каюда