Справа № 826/9852/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/9852/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства "МЕЗА ПЛЮС" до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Приватне підприємство "МЕЗА
ПЛЮС", звернулося до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 13 червня
2013 року № 3-1306/1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 жовтня 2013 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 13 червня
2013 року № 3-1306/1.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. В
своїй апеляційній скарзі апелянти
посилаються на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності № 3-1306/1 від 13 червня 2013 року
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на підставі абзацу
другого частини першої статті 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" наклала на Приватне
підприємство "МЕЗА ПЛЮС" штраф у
розмірі 103 230 грн. за порушення статті 23
Закону України "Про архітектурну
діяльність" та статті 32 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", а саме: за заниження
Приватним підприємством "МЕЗА ПЛЮС"
категорії складності об'єкта
будівництва.

Вказана постанова прийнята на підставі
акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 31 травня
2013 року, яким встановлено наступні
порушення: проект організації
будівництва розроблений з порушенням
ДБН А.3.1-5-2009, ведення виконавчої
документації (загальний журнал робіт) з
порушенням пункту 1.17 ДБН А.3.1-5-2009, акти
прихованих робіт не підписані
представником генпідрядної
організації та виявлено виконання
будівельних робіт без проекту
виконання робіт, чим порушено пункт 3.3.1
розділу 3.3 ДБН А.3.1-5-2009. Директор ТОВ
"Зелене шатро" Франчук Л.В. не надала до
Інспекції інформації про зміну особи
відповідальної за проведення
авторського нагляду, чим порушила
частину шосту статті 36 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності". Категорія складності
визначена, як ІІІ, згідно ДБН В.1.2-14-2009,
категорія складності об'єкта
будівництва - V. Проектна організація
"МЕЗА ПЛЮС" занизила категорію
складності, чим порушила статтю 23
Закону України "Про архітектурну
діяльність", статтю 32 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності".

Директор Приватного підприємства "МЕЗА
ПЛЮС" підписав акт перевірки із
запереченнями.

31 травня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області складено припис про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
зобов'язано директора Приватного
підприємства "МЕЗА ПЛЮС" усунути
порушення містобудівного
законодавства до 31 серпня 2013 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
перевіряємий об'єкт будівництва
відноситься до III категорії складності,
відповідач відповідно до вимог Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553 (далі - Порядок №553) не мав законних
повноважень на проведення перевірки
даного об'єкта та, відповідно, на
складання оскаржуваної постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ч. 2 сі. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державною
архітектурно-будівельний контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Зокрема, Порядком №553 передбачено
процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Отже, інспекція здійснює заходи,
спрямовані на дотримання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який належить до IV
і V категорії складності та заходи,
спрямовані на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил при
будівництві об'єктів усіх категорій
складності.

Згідно зі ст. 32 вказаного Закону, усі
об'єкти будівництва за складністю
архітектурно-будівельного рішення
та/або інженерного обладнання
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Листом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 4 квітня 2011 року № 24-10/2759/0/6-11
роз'яснено законодавство в частині
визначення категорії складності
об'єкта, яким зазначено, що статтею 32
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності"
визначається, що віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Для усіх об'єктів, що проектуються,
будуються чи приймаються в
експлуатацію, визначена у проектній
документації категорія складності
може бути уточнена проектною
організацією разом із замовником
будівництва.

Згідно пункту 7 Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності під час проведення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єктах самочинного
будівництва (у разі відсутності
проектної документації) категорія
складності таких об'єктів визначається
посадовими особами
Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
віднесення об'єкта будівництва до
відповідної категорії складності
здійснюється проектувальником і
замовником, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
наділені повноваженнями щодо
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорій складності тільки у разі
самочинного будівництва.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що будівництво
супермаркету у смт. Гостомель по вул.
Чкалова, 2 здійснюється за наявності
зареєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт, тому
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області визначено категорію
складності об'єкта будівництва без
наявності передбачуваних чинним
законодавством повноважень, при
наявності всіх необхідних документів,
наданих позивачем.

При цьому, суд першої інстанції
правомірно зазначає, що матеріали
справи не містять жодних доказів та
документального підтвердження
обґрунтованості визначення
відповідачем V категорії складності
об'єкта будівництва у законодавчо
визначеному порядку, як і не містять
документального підтвердження
використання під час перевірки
матеріалів, що містять такі дані.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач шляхом самостійного
віднесення об'єкту будівництва
(будівництво супермаркету у смт
Гостомель по вул. Чкалова, 2) до V
категорії складності, діяв з
перевищенням наданих йому повноважень,
чим порушив принцип використання
повноваження з метою, із якою це
повноваження надано, який закріплено у
підпункті 2 частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. При цьому
слід враховувати, що відповідачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження факту законності
оскаржуваної постанови та
правомірності віднесення об'єкту
будівництва, що до III категорії
складності.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що під час прийняття
оскаржуваної постанови, відповідачем
не було враховано всі обставини, що
мають значення для прийняття такого
рішення, оскільки інспекція позбавлена
повноважень здійснювати заходи,
спрямовані на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
об'єктах всіх категорій складності.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 21
січня 2014 року шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України у порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.