Справа № 805/15268/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шинкарьова
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №805/15268/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
м.Артемівську та Артемівському районі,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
м.Артемівську на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року по адміністративній
справі №805/15268/13-а за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
м.Артемівську та Артемівському районі
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Артемівську про стягнення
заборгованості по понесених витратах
за період з 01.05.2013 року по 30.09.2013 року у
розмірі 5586,31 грн.,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість по понесеним витратам з
01.05.2013 року по 30.09.2013 року у розмірі 5586,31
грн., в тому числі 5583,15 грн. - витрати з
основного розміру пенсії, 3,16 грн. -
витрати поштового збору.

В обгрунтування зазначив, що у вказаний
період здійснив виплати пенсій по
інвалідності та у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання. Відповідач
відмовився прийняти до заліку
зазначені суми в порушення приписів
Законів України «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності Незалежних Держав,
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Артемівську
Донецької області на користь УПФУ в
м.Артемівську та Артемівському районі
Донецької області витрати по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року в розмірі 4836,31 грн., в тому
числі витрати з основного розміру
пенсії у сумі 4833 грн., витрати поштового
збору у розмірі 3,16 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Від позивача та відповідача надійшли
апеляційні скарги, в яких позивач
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, відповідач -
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

УПФУ в м. Артемівську та Артемівському
районі свою апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог стосовно ОСОБА_3 не
звернув уваги, що пенсія їй призначена
в зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тому чинним
законодавством саме на відповідача
покладено обов'язок відшкодувати
витрати при настанні страхового
випадку.

Відділ виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Артемівську Донецької області свою
апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
міжнародні норми права встановлюють
відсутність підстав для відшкодування
відділеннями Фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадян країн-учасниць
СНД та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в странах СНД і переїхали на
постійне проживання до України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає
апеляційні скарги такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

В період з 01 травня 2013 року по 30 вересня
2013 року УПФУ в м. Артемівіську та
Артемівському районі здійснило
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, і подало списки осіб,
яким здійснені ці виплати до
відділення Фонду.

Відділенням Фонду не прийняті до
відшкодування витрати, здійснені УПФУ,
на загальну суму 5586,31 грн., у тому числі
5583,15 грн. - витрати з основного розміру
пенсії, 3,16 грн. - витрати з поштового
збору. (а.с.6-12, 17-20, 21, 26-32, 37-42, 47-52).

Відповідно до списку осіб, яким
призначені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.13,22,33,43,53):

ОСОБА_4 постраждав наслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території Курської області РФРСР в 1973
році.(а.с.86-90)

ОСОБА_5 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території м. Норильська РФРСР в 1974 році.
(а.с.100-104)

ОСОБА_6 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території м. Нижневартовська РФРСР в 1984
році. (а.с.105-109)

ОСОБА_14 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території м. Омська РФРСР в 1984 році.
(а.с.110-114)

ОСОБА_7 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території м. Стрежеве РФРСР в 1989 році.
(а.с.96-99)

ОСОБА_8 постраждала внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався на території Російської РФРСР в
1977 році. Відповідно до свідоцтва про
одруження ОСОБА_8, змінила прізвище на
ОСОБА_8 (а.с. 103). Розпорядженням від
12.12.85р. останній було призначено пенсію
у зв`язку із трудовим каліцтвом.
(а.с.115-118)

ОСОБА_10 постраждав вніслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
території м. Тюмень РФРСР в 1974 році.
(а.с.91-95)

ОСОБА_11 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався
ІНФОРМАЦІЯ_1. Пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який загинув внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
призначена ОСОБА_3 23 червня 2009 року. На
час смерті ОСОБА_11, його дружині -
ОСОБА_3 виповнилося 45 років, крім того,
остання належала до категорії
працездатних осіб. (а.с.83-85)

Зазначені обставини також встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19.01.2012 року
по справі № 2а/0570/23419/2011, залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2012 року
(а.с.74-75) та не оспорюються сторонами.

Відповідно до п.3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

За змістом ч.2 ст.2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до п.п."а" ст.27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

На підставі абз.3 п.3 розділу XI Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Таким чином, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Згідно до абзацу 7 вищенаведеного
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Тобто, ця норма регулює інші відносини,
а не ті, які є предметом спору у цій
справі та пов'язані з відшкодуванням
витрат ПФУ, понесе них у зв'язку з
виплатою пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

На підставі ст.1 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

За приписами ст.3 цієї Угоди всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Тобто взаємні розрахунки між державами
можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачу вати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати повинен Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
21 листопада 2011 року № 21-361а11.

Відповідно до ч.1 ст244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого та
правильного висновку про задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
відповідачем витрат по особових
справах потерпілих, які постраждали
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на території колишніх
СРСР ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14,
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12 в сумі 4833,15 грн.
та поштового збору в сумі 3,16 грн.

Щодо сум витрат на виплату та доставку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
ОСОБА_3

Відповідно до ст.ст.8,10,81 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюються органами
Пенсійного фронду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.

З набранням чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105),
обов'язок щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до п.5 ст.24 Закону № 1105, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

На виконання Закону №1105 правлінням
Пенсійного фонду України та правлінням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
прийнята спільна постанова від 04.03.2003 №
376/7697, якою затверджений «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (надалі - Порядок).

Пункт 5 Порядку зазначає, що органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих. За її результатами
складається акт щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, він подається
відповідно Головним Управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно ст. 21 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку відповідач
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, а саме: суму основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві;
щомісячну цільову грошову допомогу на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого, суми витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вказаних пенсій.

Наведений перелік відшкодування шкоди
при ушкодженні здоров'я є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

На підставі ст.33 Закону №1105 у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій у
зв'язку з втратою годувальника) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Оскільки на час смерті ОСОБА_11 його
дружині - ОСОБА_3 виповнилося 45 років,
остання належала до категорії
працездатних осіб в розумінні ст.33
Закону № 1105., тому в цій частині позов
про відшкодування сум витрат
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для їх задоволення та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
м.Артемівську та Артемівському районі,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
м.Артемівську на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року по адміністративній
справі №805/15268/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/15268/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

М.В. Бишов