Справа № 818/8340/13-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.Справа № 818/8340/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
14.11.2013р. по справі № 818/8340/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-технічний
центр "Газтеплосервіс" до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про скасування
податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-технічний
центр "Газтеплосервіс" звернулося до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.07.2013 року №.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 14.11.2013р.
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-технічний центр
"Газтеплосервіс" до державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкового повідомлення-рішення було
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 09.07.2013 року
№.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
14.11.2013р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, представником відповідача
надана заява про розгляд справи за його
відсутність, а представником позивача
надана заява про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
державною податковою інспекцією у м.
Сумах проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ "ІТЦ
Газтеплосервіс" з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства по
фінансово-господарських операціях з ПП
"Будком-Алон" та ПП "Райком" за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складений акт від 26
червня 2013 року №2244/2260/31930288 (т.1 а.с.30-48).

В ході перевірки були встановлені
порушення вимог п.185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186,
п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.198.2, п.198.3 ст. 198,
п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 18444 грн. по взаємовідносинах з ПП
"Раіком", ПП "Будком-Алон".

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 09.07.2013
року про збільшення позивачу грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість на суму 23056 грн., у тому
числі: за основним платежем - 18444грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
4612грн. (т.1 а.с.49).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що укладені
позивачем правочини є дійсними,
виконаними сторонами в повному обсязі,
без претензій та зауважень, не ким не
оскаржені та у судовому порядку не
визнані не дійсними, матеріалами
справи підтверджено реальний характер
спірних фінансово-господарських
операцій та з того, що у позивача є в
наявності передбачені чинним
законодавством підстави для
віднесення сум податку на додану
вартість за цими операціями до складу
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме акту перевірки від 26 червня 2013
року №2244/2260/31930288, підставами для
висновку про заниження податку на
додану вартість став висновок
податкового органу про те, що правочини
укладені від імені ТОВ "ІТЦ
Газтеплосервіс" з ПП "Раіком" та ПП
"Будком-Алон" не спричиняють реального
настання правових наслідків, а отже
мають ознаки нереальності здійснення.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що фактично в періоді, що
перевірявся, ТОВ "ІТЦ "Газтеплосервіс"
здійснювало монтаж, ремонт,
обслуговування систем опалення,
вентиляції, кондиціонування та іншого
технологічного
паливовикористовуючого обладнання.

З метою здійснення господарської
діяльності ТОВ "ІТЦ "Газтеплосервіс"
уклало з ПП "Будком-Алон" договір №04
ПН-12 від 24.02.2012р. про виконання
комплексу пусконалагоджувальних робіт
на 3-х газових інфрачервоних
опалювальних агрегатах "EURAD" потужністю
у виробничому цеху №2 розташований у с.
Боромля, Тростянецького району
Сумської області, що належить ТОВ "ТРиЗ
НТЦ" та комплексу
пусконалагоджувальних робіт на
газовому пальнику на технологічному
устаткуванні - лінія лакування та друку
на заводі коркувальних засобів у м.
Сумах, вул. Лінійна, 18, що належить ТОВ
"Гуала Кложерс Украина" (т.1 а.с.72-74).

У періоді, що перевірявся, ТОВ "ІТЦ
"Газтеплосервіс" уклало з ПП
"Будком-Алон" також договори: №12/3 РТО-12
від 1 березня 2012 року про виконання
комплексу робіт по технічному
діагностуванню та регламентному
технічному обслуговуванню
вентиляційного, теплофікаційного та
іншого технологічного устаткування на
об'єктах замовника; № 10-07/4 ОБ -12 від 10
квітня 2012 року про виконання послуг з
проведення навчання по підготовці
інженерних спеціалістів замовника;
№12/4 П-12 від 12 квітня 2012 року про
виконання комплексу передпроектних
робіт; №16/4 РТО-12 від 16 квітня 2012 року
про виконання комплексу робіт по
технічному діагностуванню,
регламентному технічному
обслуговуванню, поточному та
капітальному ремонту обладнання; №0106/2
РТО-12 від 1 червня 2012 року про виконання
комплексу робіт по технічному
діагностуванню, регламентному
технічному обслуговуванню, поточному
та капітальному ремонту обладнання на
об'єктах замовника; №1406/1 П-12 від 14
червня 2012 року про виконання комплексу
передпроектних робіт (т.1 а.с.77-79,
82-83, 86-87, 90-91, 94-95, 99-100).

Також товариством "ІТЦ "Газтеплосервіс"
був укладений договір з ПП "Раіком"
№КП-2006/12-1 від 15.06.2012 року (т.1 а.с.103-104).

За умовами договору ПП "Раіком"
(Постачальник) зобов'язується
поставити, а ТОВ "ІТЦ "Газтеплосервіс"
(Одержувач) прийняти: обладнання,
комплектуючі та розхідні матеріали для
приборів, вимірювальних приладів,
технологічного устаткування та інші
комплектуючі для різних технологічних
систем та своєчасно сплачувати їх
вартість.

На виконання вказаних договорів ТОВ
"ІТЦ "Газтеплосервіс" та його
контрагенти: ПП "Будком-Алон", ПП
"Раіком" здійснили відповідні
господарські операції, передбачені
умовами цих договорів.

На підтвердження виконання умов
договору, між ТОВ "ІТЦ "Газтеплосервіс"
та контрагентами були складені акти
здачі-прийняття робіт №ОУ-0000118 від
24.02.2012 року, №ОУ-0000163 від 29.03.2012 року,
№ОУ-ОБ-10-07/4 від 27.04.2012 року, №ОУ-0000185 від
27.04.2012 року, №ОУ-0000174 від 27.04.2012 року,
№ОУ-2706/2 від 27.06.2012 року, №ОУ-2706/3 від
27.06.2012 року, (т.1 а.с.75, 80, 84, 88, 92, 97, 101).

За вказаними господарськими
операціями підприємствами
"Будком-Алон", ПП "Раіком" виписані
податкові накладні (т.1 а.с.76,81,85, 89, 93, 98,
102, 106). Суми ПДВ були включені та
відображені у реєстрах отриманих та
виданих податкових накладних.

Оплату проведено шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальників.

Доказів того, що отримані від
контрагентів - ПП «Будком-Алон», ПП
"Раіком" послуги (товар) не
використовувався позивачем у власній
господарській діяльності ні акт
перевірки, ні матеріали даної
адміністративної справи на містять.

Суд апеляційної інстанції оцінивши
наявні в справі докази, відмітив, що
матеріалами справи додатково
підтверджено факт виконання позивачем
та контрагентами позивача зобов'язань
за спірними правочинами. Копії
витребуваних судом і долучених до
матеріалів справи первинних і
розрахункових документів не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п.201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості.

З огляду на приписи Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та Закону України "Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом" судом першої
інстанції та судом апеляційної
інстанції робиться висновок про те, що
операції суб'єктів права з
перерахування саме безготівкових
грошових коштів є прозорими для
контролю з боку Держави, так як
здійснюються виключно у встановлений
самою ж Державою спосіб - через
банківські установи. Так, наявні у
справі документи засвідчують, що
безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Доказів повернення цих
коштів до позивача, наявності у
позивача та контрагентів позивача
спільного інтересу щодо їх отримання
(що могло б мати місце в разі
пов'язаності цих осіб), в матеріалах
справи немає.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенні
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативної або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи,
контрагентами на адресу позивача були
виписані податкові накладні, що
відповідали вимогам п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України та не
оспорюються відповідачем.

Сума податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
позивачем була включена до податкового
кредиту відповідного періоду,
вищезазначені податкові накладні
відображені в реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних, дані
відповідають додаткам до податкових
декларацій з податку на додану
вартість та даним декларацій з податку
на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що ані в суді
першої інстанції ані в суді
апеляційної інстанції, Відповідачем не
було доведено правомірності та
обґрунтованості мотивів винесення
спірного податкового повідомлення
рішення. Доказів фактичної відсутності
операцій по придбанню позивачем послуг
(робіт) у своїх контрагентів відповідач
не подав.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції та з чим погоджується суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про безпідставність висновку
відповідача стосовно порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України №2755-VI від 02.12.2010 року.

Податковий орган протиправно не взяв
до уваги наявність належним чином
оформлених первинних та податкових
документів, на підтвердження належного
укладення та виконання договорів.

Фахівець Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області в акті підтверджує надання
первинних документів, але стверджує, що
не встановлено підтвердження факту
реальності здійснення господарських
операцій.

Неможливість проведення зустрічної
звірки податківцями у контрагентів
позивача не є доказом факту
нереальності постачання товару.

Підприємством правомірно відображено
в податковій звітності правові
взаємовідносини з ПП "Будком-Алон" та
ПП "Раіком".

Разом з цим колегія судів зазначає, що
в п.57 Рішення Європейського суду з прав
людини по справі "Булвес" АД проти
Болгарії від 22 січня 2009 року було
зазначено, що оскільки
компанія-заявник у повному обсязі та
вчасно виконала обов'язки з дотримання
встановлених Державою-членом
Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала
засобів для забезпечення виконання
податкових зобов'язань постачальником
і не знала про невиконання останнім
своїх обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами.

Тобто позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником їх
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, відповідно до зазначеного
рішення Європейського суду з прав
людини є надмірним тягарем для
платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Так, відповідачем ані в суді першої
інстанції так ані в суді апеляційної
інстанції не було доведено наявності
між позивачем та контрагентами
позивача, взаємоузгоджених спільних
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в Державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.11
КАС України не виявлено.

Додатково суд першої інстанції та суд
апеляційної інстанції взяв до уваги
той факт, що згідно з змістом суджень
відповідача, котрі викладені в акті
висновок суб'єкта владних повноважень
про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій
спірних правочинів вмотивований
виключно посиланням на проведенні
заходи податкових інспекцій на обліку
в яких знаходяться контрагенти
позивача. Однак в силу ст.70 КАС України
судження органу державної податкової
служби України про нереальність
укладеного суб'єктом господарювання
правочину не може бути визнано
належним, допустимим і достатнім
доказом невідповідності правочинів
вимогам закону.

Відповідачем до суду не надано жодних
доказів, що укладені між позивачем та
контрагентами у спірних
правовідносинах договори в судовому
порядку оспорювались, є такими, що
набули законної сили, рішення судів з
приводу визнання вказаних договорів
недійсними.

Колегія судів зазначає, що матеріалами
справи було підтверджено реальний
характер спірних
фінансово-господарських операцій.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
матеріалами справи було підтверджено
реальний характер спірних
фінансово-господарських операцій та
встановлено відсутність підстав для
зменшення позивачу суми податкового
кредиту.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 14.11.2013р. по
справі № 818/8340/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддяЧалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.