Справа № 804/10603/13-а
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2013 р. Справа № 804/10603/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Рябчук О.С.

при секретарі
Дубровець Д.В.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

представників відповідача
Тронько В.В., Чорної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2013 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулась фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) з вимогами про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.07.2013 р. № про
донарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за основним
платежем - 88 333,34 грн. та штрафної
санкції 44 166,67 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог зазначив наступне.
Позивач виконав усі передбачені
законом умови щодо формування
податкового кредиту та має всі
документальні підтвердження розміру
податкового кредиту. Висновки
відповідача, викладені в акті
перевірки, ґрунтуються виключно на
наявності порушень податкового
законодавства, допущених контрагентом
позивача. Податковим органом не
доведено, що правочини позивача з
контрагентом порушують публічний
порядок та не спрямовані на реальне
настання правових наслідків. Посилання
відповідача на вирок Ленінського
районного суду м. Луганська є
безпідставними, оскільки вказаний
вирок не стосується позивача.
Враховуючи наведене, податкове
повідомлення-рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.07.2013 р. № суперечить
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, пояснивши
свою позицію наступним. Позивачем
сформовано податковий кредит за
рахунок контрагента, який допустив
порушення податкового законодавства,
що встановлено рішенням суду, котре
набрало законної сили. В зв'язку з цим
зроблено висновок про неможливість
здійснення господарських операцій
позивача з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автопарітет-Д».
Правочини між позивачем та зазначеними
контрагентами укладені з метою
штучного створення податкового
кредиту. В зв'язку з наведеним,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
винесеним у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
суд приходить до наступного висновку.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
зареєстрована 23.06.2004 р., включена до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців за
ідентифікаційним номером НОМЕР_2 та
перебуває на обліку в Новомосковській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

12.06.2013 р. Новомосковською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з
питань правильності формування
податкового кредиту за серпень 2010 р. по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Автопарітет-Д».

За результатами перевірки
складено акт № 221/172/НОМЕР_2 від 19.06.2013 р.
Перевіркою встановлені наступні
порушення, допущені фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4:

- п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4,
пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
р. № 168/97-ВР, в результаті чого завищено
податковий кредит за серпень 2010 р. по
операціях з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автопарітет-Д».

Порушення законодавства
позивачем обґрунтовані в акті
перевірки тим, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 мала
господарські взаємовідносини з
контрагентом - Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автопарітет-Д», яке
допустило порушення податкового
законодавства, а саме, посадову особу
зазначеного підприємства визнано
винною в організації фіктивних
підприємств з метою формування
податкового кредиту та конвертації
грошових коштів.

На підставі акту № 221/172/НОМЕР_2 від
19.06.2013 р. Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області винесено
податкове повідомлення-рішення від
05.07.2013 р. № .

Представником позивача на
підтвердження реальності
господарських операцій з
контрагентами надано наступні
документи: податкові накладні,
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт, банківські
виписки.

Вироком Ленінського районного
суду міста Луганська від 15.02.2013 р. № 1-60/13
встановлені наступні обставини.

Наприкінці грудня 2009 р. в місті
Луганську ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6
створити раніше не зареєстрований
суб'єкт підприємницької діяльності ТОВ
«Автопарітет-Д», в котрому ОСОБА_6
належить стати директором за щомісячну
грошову винагороду в сумі 1000 грн. При
цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6, що він
не буде займатися підприємницькою
діяльністю. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив
організацію фіктивного
підприємництва. ОСОБА_6 був
співвиконавцем в створенні суб'єкта
підприємницької діяльності ТОВ
«Автопарітет-Д».

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6
свою вину в придбанні ТОВ
«Автопарітет-Д» визнав повністю та
пояснив, що вчинив цей злочин на
прохання ОСОБА_5, так як останній
запропонував йому грошові кошти.
Достовірно знав, що ніякою діяльністю
підприємства він займатися не буде.

Відповідно згідно до п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом;
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інш
іматеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» N 168/97-ВР від 03.04.1997 р. (чинного
на момент виникнення правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 вказано
Закону України датою виникнення права
платника податку на податковий
кредит вважається: дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека)
- в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 р. № 742/11/13-11 платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас ст. 1 Закону України від
16.07.1999 р.

№ 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені
судом, у їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Представником позивача надані до
суду первинні документи
фінансово-господарської діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Автопарітет-Д».

При цьому, вироком Ленінського
районного суду міста Луганська від
15.02.2013 р. № 1-60/13, який набрав законної
сили, встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Автопарітет-Д» створено засновником -
ОСОБА_6, для здійснення фіктивного
підприємництва.

В зв'язку з наведеним, податкові
накладні та інші первинні документи,
підписані ОСОБА_6, надані позивачем, не
приймаються судом до уваги, оскільки
хоча формально зазначені документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність», вони складені за
відсутності факту здійснення
господарської операції.

З огляду на зазначене, податкове
повідомлення-рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.07.2013 р. №
відповідають вимогам п. 3 ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_4 не
обґрунтованими та такими, які не
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі відмови в
задоволенні позову судові витрати не
присуджуються на користь сторони з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова або
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складений 30.09.2013
р.

Суддя О.С. Рябчук