Справа № 805/15947/13-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року справа №805/15947/13-а

Приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Василенко Л.А,
секретар судового засідання Святодух
О.Б., з участю представника позивача
Майстренко Н.В., представника
відповідача Ліцоєвої С.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі № 805/15947/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області про зобов'язання
відшкодувати витрати на загальну суму
5815,14 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2013 року Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області (далі - відповідач)
про зобов'язання відшкодувати витрати
на загальну суму 5815,14 грн. за період з
01.07.2013 року по 30.09.2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року позов було задоволено частково.

Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області відшкодувати
витрати за період з 01.07.2013 року по 30.09.2013
року (включно) на загальну суму 4848
(чотири тисячі вісімсот сорок вісім)
грн. 81 коп.

В іншій частині позовних вимог
позивачу було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, сторони подали апеляційні
скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить
постанову суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нову постанову суду,
якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що судом першої інстанції
порушено норма матеріального права а
саме, п.18 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та п. 3 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві №5-4/4,
ст.25 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
№16/98.

Витрати по пенсійним справам ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що отримали травми на
виробництві на території Російської
Федерації повинні бути відшкодовані
Фондом відповідно до Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року та Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Щодо відмови у задоволенні позову щодо
ОСОБА_6, суд вийшов за межі позовних
вимог, надаючи правову оцінку довідкам
МСЕК, в яких визначено, що травма
трапилася на підставі трудового
каліцтва.

Повинні бути відшкодовані в повному
обсязі витрати по пенсійній справі
ОСОБА_7, яка отримує пенсію у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_8, який
загинув внаслідок травмування на
виробництві.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить постанову суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що судом першої інстанції
була порушена ч.3 ст.7 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року,
згідно якої громадяни України, які
працюють за межами території України
та не застраховані в системі
соціального страхування країни, в якій
вони перебувають, мають право на
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням в
Україні за умови сплати страхових
внесків, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Порушений п.3 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, в якому відсутній п. «б» ст.26
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» - нещасні випадки, які
трапились по дорозі на роботу або з
роботи. Таким чином пенсії по
інвалідності громадян, які отримали
травми по дорозі на роботу або з роботи
не відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві Пенсійному фонду.

Представники сторін в судовому
засіданні підтримали доводи своїх
апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга відповідача
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області за період з 01.07.2013
року по 30.09.2013 року (включно) нараховані
суми, що підлягають відшкодуванню по
виплаченим пенсіям у зв'язку з
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та направлені на адресу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області акти щомісячної
звірки по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідач відмовився підписати
зазначені в акті витрати, зокрема,
пов'язані з виплатою основного розміру
пенсії по інвалідності, державної
адресної допомоги, витрат на виплату і
доставку основного розміру пенсії та
витрат на виплату та доставку
державної адресної допомоги, сплачених
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_18
на загальну суму 5815,14 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_9 отримав травму о 8-ий годині, 05
липня 1988 року, на підприємстві
"Курильське відділення рибколгоспу
"Заветы Ильича", що розташоване за
адресою Курильський р-н, селище
Рейдове, працюючи "рыбаком звена
бригады прибрежной ловли" селища Рибак,
де отримав травму ока під час виконання
своїх трудових обовёязків, про що був
складений акт про нещасний випадок на
виробництві Форми Н-1 від 05 липня 1988
року;

ОСОБА_10 - травма на виробництві о 7-00
годині 10 листопада 1984 року в управлінні
цивільної авіації "Билибиновского
обьединенного ВИАОТРЯДА" працюючи
електромеханіком 5-го розряду де
отримав значні опіки обличчя в
наслідок вибуху, про що був складений
акт про нещасний випадок на
виробництві Форми Н-1 від 15.11.1984 року;

ОСОБА_11 - отримав травму на виробництві
о 16-15 годині 24 травня 1979 року на
підприємстві "Мгинское строительное
управление треста Тидрозлектромонтаж"
працюючи електромонтажником, про що
був складений акт про нещасний випадок
на виробництві Форми Н-1 від 25.05.1979 року;

ОСОБА_12 - отримав травму на виробництві
о 22-55 годині 19 березня 1983 року на
"Иультинськом ГОК" працюючи
"проходчиком на участке №1" рудника
"Иультин", штольня №21, був травмований
осколком горної породи, про що був
складений акт про нещасний випадок на
виробництві Форми №Н-1 від 20.03.1983 року;

ОСОБА_13 - отримав травму на виробництві
о 13-20 годині 26 вересня 1983 року працюючи
"слесарем-монтажником" у
"Шахтопроходческом тресте
Норильського горно-металлургического
комбіната" м.Талнах, Красноярського
краю, про що був складений відповідний
акт Форми Н-1 №60 від 26.09.1983 року;

ОСОБА_14 - отримав травму на виробництві
працюючи матросом об'єднання
"Туркменрьібпром" о 5-40 годині 28
листопада 1983 року, про що був складений
відповідний акт Форми Н-1 від 28.11.1983
року;

ОСОБА_6 - майстер 4 дільниці "СРСУ-2"
отримала травму о 7-Ю годині 05 листопада
1983 року слідуючи до робочого місця
травмована автобусом, про що був
складений акт розслідування нещасного
випадку від 06.11.1983 року. На момент
отримання травми прізвище
постраждалої ОСОБА_6, після розірвання
шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на
ОСОБА_6, згідно свідотства про
розірвання шлюбу НОМЕР_1;

ОСОБА_15 - отримав травму на виробництві
19.09.1989 року працюючи
'машинистом-наставником" автомобільної
колони 10 Сургутского управління
технологічного транспорту №1, про що
складений відповідний акт про нещасний
випадок на виробництві від 18.09.1989 року;

ОСОБА_16 - отримав травму на виробництві
9-50 годині 06.07.1990 року працюючи
електромонтажником "МУ-6" про що
складений акт про нещасний випадок на
виробництві від 09.07.1990 року;

ОСОБА_4 - отримав травму на виробництві
о 14-00 годині 26.05.1999 року працюючи
слюсарем - монтажником дільниці 2 ВАТ
"Дальенергомонтаж" м.Хабаровск, про що
складений акт про нещасний випадок на
виробництві від 28.05.1999 року;

ОСОБА_5 - отримав травму на виробництві
12 лютого 2001 року о 14-35 годині працюючи
"машинистом котлов" на ТЕЦ рудника
Баренцбург ФГУП-ГТ "Арктикуголь", про що
був складений акт про нещасний випадок
на виробництві 13.02.2001 року;

ОСОБА_17 - отримав смертельну травму на
виробництві працюючи на "Чунський ЛПХ"
про що складений акт про нещасний
випадок на виробництві №36 від 24.09.1976
року. ОСОБА_20 отримує пенсію по втраті
годувальника;

ОСОБА_18 - отримав травму на виробництві
працюючи головним енергетиком 26.10.1982
року о 16-26, складений відповідний акт
про нещасний випадок на виробництві;

ОСОБА_7 отримує пенсію у зв'язку втрати
годувальника, який загинув в наслідок
травмування на виробництві, акт № 4 від
06.01.1984 року.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-14 обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до ч.2 ст.7 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (надалі-Порядок).

Відповідно до п.5 Порядку визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Пункт 2 зазначеного Порядку визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

За змістом ч.2 ст.2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Підпунктом а ст.27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії призначаються по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання - незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до частини 2 ст. 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22 лютого 2001
року(набрав чинності з 01 квітня 2001
року), особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві чи професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
зазначеного Закону. Право на таке
забезпечення, встановлене в Україні, не
залежить від того, у якій із колишніх
республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

За приписами пункту 3 розділу XI
Прикінцеві положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги; уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
які ліквідовано та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого. Фонд є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до статті 6 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14 січня 1993 року, сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування Працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків:

а) відшкодування шкоди внаслідок
трудового каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, а також смерті
потерпілого здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника на момент одержання
каліцтва;

б) відшкодування шкоди внаслідок
професійного захворювання або смерті
потерпілого, яка настала у зв'язку з
ним, здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника під час його трудової
діяльності, яка викликала професійне
захворювання, навіть якщо зазначене
захворювання вперше було виявлене на
території іншої Сторони.

З наведеного вбачається, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, котра
стала інвалідом від нещасного випадку
на виробництві на території Російської
Федерації є уповноважений орган
Російської Федерації.

Як вбачається з матеріалів справи,
нещасний випадок з ОСОБА_4, ОСОБА_5
стався на території Російської
Федерації, в 1999 році та 2001 році
відповідно, а тому є вірним висновок
суду першої інстанції про те, що у
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області не виникає
зобов'язання по відшкодуванню витрат в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог Угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від 14
січня 1993 року.

Щодо позовних вимог про відшкодування
основного розміру пенсії ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, то вони є законними та
обгрунтованими.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат по ОСОБА_7, яка отримує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
загинув внаслідок травмування на
виробництві, акт № 4 від 06 січня 1984 року,
судом встановлено, що на момент смерті
годувальника вона не була
непрацездатною. Згідно копії трудової
книжки, на момент смерті годувальника
ОСОБА_7 працювала.

Статтею 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" право на одержання
пенсії у зв'язку з стратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, мають
тільки непрацездатні особи, перелік
яких визначено цією статтею.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зроблено висновок про те, що
діюче законодавство не покладає
обов'язок з відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії по втраті
годувальника особі, яка є працездатною.
Страхового випадку, передбаченого
спеціальним Законом не настало, і
підстав для відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, понесених
Пенсійним фондом витрат, не виникло.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат по ОСОБА_6, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про задоволення позову в цій
частині з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 отримала травму (була
травмована автобусом) о 7-ій годині
05.11.1983 року під час прямування на
роботу, про що був складений акт
розслідування нещасного випадку, який
трапився у побуті, під час прямування
на роботу або з роботи від 06.11.1983 року.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президіуму ВЦСПС від 13.08.1982
року № 11-6, який був чинний у той час,
коли трапився нещасний випадок з
ОСОБА_6, розслідуванню та обліку
відповідно до цього Порядку підлягають
нещасні випадки які трапились на
території підприємства, поза
територією підприємства при виконанні
постраждалим трудових обов'язків,
завдань адміністрації підприємства,
керівника робіт (бригадира, майстра,
начальника зміни, ділянки тощо), а також
при прямуванні на наданому
підприємством транспорті на роботу або
з роботи.

Тобто, нещасний випадок, який трапився
із ОСОБА_6 не є нещасним випадком, що
трапився на виробництві.

Це підтверджується також і тим, що
розслідування нещасних випадків на
виробництві має бути оформлено
відповідним Актом форми Н-1. Як
вбачається з матеріалів справи,
нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_6
оформлений актом іншої форми - акт
розслідування нещасного випадку, який
трапився у побуті, під час прямування
на роботу або з роботи.

Таким чином, у задоволенні позовних
вимог позивачу щодо відшкодування
витрат на виплату пенсії ОСОБА_6 за
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року в
розмірі 450 грн. необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі № 805/15947/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Слов'янську
Донецької області про зобов'язання
відшкодувати витрати на загальну суму
5815,14 грн. - скасувати в частині
задоволенні позову про відшкодування
витрат на виплату пенсії ОСОБА_6 за
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року в
розмірі 450 грн. - та в цій частині в
задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина
постанови складена в нарадчій кімнаті
та проголошена в судовому засіданні 22
січня 2014 року, в повному обсязі
виготовлена 27 січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складання рішення відповідно до ст.160
КАС України - з дня складання рішення в
повному обсязі.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
Т.Г. Гаврищук

Л.А Василенко