Справа № 826/10968/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів:
Старової Н.Е.

Чаку
Є.В.

При секретарі:
Бібко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4,
Київської регіональної митниці на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Київської регіональної
митниці про визнання протиправним та
скасування наказу № 759-к від 26 червня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_4 до Київська регіональна
митниця визнання протиправним та
скасування наказу № 759-к від 26 червня 2013
року - задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, позивач та відповідач
звернулися до суду з апеляційними
скаргами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4
підлягає задоволенню частково, а
скарга Київської регіональної митниці
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, Наказом Київської
регіональної митниці від 19 грудня 2012
року № 1506-к ОСОБА_4 переведено на посаду
заступника начальника оперативного
відділу служби боротьби з
контрабандою.

Листом Київської регіональної митниці
07 липня 2013 року позивача повідомлено
про те, що наказом Київської
регіональної митниці від 26 червня 2013
року № 759-к «Про припинення перебування
на державній службі» з 26 червня 2013 року
позивачу припинено перебування на
державній службі за порушення Присяги
державного службовця відповідно до ч. 1
п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну
службу».

Не погоджуючись з вказаним наказом,
позивач оскаржив його в судовому
порядку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 569 МК України
посадовими особами митної служби
України є працівники митних органів
України, на яких покладено виконання
завдань, зазначених у статті 544 цього
Кодексу, здійснення організаційного,
юридичного, кадрового, фінансового,
матеріально-технічного забезпечення
діяльності митної служби України і
яким присвоєно спеціальні звання
митної служби. Посадові особи митної
служби України є державними
службовцями. Правове становище
посадових осіб митної служби України
визначається цим Кодексом, а в частині,
не врегульованій ним, - законодавством
про державну службу та іншими актами
законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів прокуратури, судів,
дипломатичної служби, митного
контролю, служби безпеки, внутрішніх
справ та інших, здійснюється
відповідно до цього Закону, якщо інше
не передбачено законами України.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного
статуту митної служби України, цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Зазначеними нормами законодавства
прямо передбачено, що Закон України
«Про державну службу» врегульовує
правове становище посадових осіб
митних органів, тобто додатково
визначає їх права, обов'язки та
відповідальність.

Так, за недотримання вимог Конституції
та законів України, а також за
несумлінне виконання своїх службових
обов'язків державним службовцем
Законом України «Про державну службу»
передбачено відповідальність -
припинення державної служби. При цьому
припинення перебування на державній
службі як підстава звільнення є
спеціально обумовленим видом
відповідальності, що передбачена
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є державним службовцем, і на
виконання вимог статті 17 Закону
України «Про державну службу» та
статті 413 Митного кодексу України
приймав присягу державного службовця.

Відповідно до Інформаційного Листа
Вищого адміністративного суду України
від 26 травня 2010 року N 753/11/13-10 «Про
розв'язання спорів, що виникають з
відносин публічної служби»
розглядаючи спори щодо звільнення
публічних службовців, суди мають
враховувати, що під час вирішення
спорів зазначеної категорії справ
пріоритетними є норми спеціальних
законів, а норми трудового
законодавства підлягають застосуванню
лише у випадках, якщо нормами
спеціальних законів не врегульовано
спірних відносин, та коли про
можливість такого застосування прямо
зазначено у спеціальному законі.

Спеціальні підстави припинення
державної служби містяться у статті 30
вказаного Закону: 1) порушення умов
реалізації права на державну службу; 2)
недотримання пов'язаних із
проходженням державної служби вимог; 3)
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби; 4) відставка державних
службовців, які займають посади першої
або другої категорії; 5) виявлення або
виникнення обставин, що перешкоджають
перебуванню державного службовця на
державній службі; 6) відмова державного
службовця від прийняття або порушення
присяги; 7) неподання або подання
державним службовцем неправдивих
відомостей щодо його доходів.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
стосовно того, що припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини 1
зазначеної статті (порушення присяги) є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності
і може бути застосований лише в тому
випадку, якщо інші види дисциплінарних
стягнень є не співмірними з вчиненим
правопорушенням.

Статтею 28 Закону України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України» визначено, що звільнення
посадової особи митної служби може
мати місце в разі: 1) порушення
посадовою особою митної служби вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
що призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі, територіальній
громаді, юридичним чи фізичним особам;
2) набрання законної сили обвинувальним
вироком суду щодо цієї особи; 3)
одноразового грубого порушення, а саме:
за вимагання або отримання подарунків,
речей, валюти України, іноземної валюти
у зв'язку з виконанням службових
обов'язків як під час їх виконання, так
і в позаслужбовий час; за підміну,
крадіжку або умисне пошкодження
предметів, що підлягають митному
контролю; за затримання, вилучення та
прийняття на зберігання предметів,
валютних цінностей без оформлення в
установленому законом порядку
відповідних документів; за
розголошення державної таємниці та
конфіденційної інформації, що є
власністю держави, юридичної або
фізичної особи, іншої таємниці,
охоронюваної законом, втрату або
умисне пошкодження матеріальних
носіїв секретної та конфіденційної
інформації, а також передачу стороннім
особам зброї та спеціальних засобів
захисту, митного забезпечення; за
брутальне або зневажливе ставлення під
час виконання службових обов'язків до
громадян, приниження їх честі та
гідності; 4) перевищення службових
обов'язків, а також здійснення
повноважень, не передбачених законом; 5)
сприяння проникненню або умисного
невжиття заходів з метою недопущення
несанкціонованого проникнення
сторонніх осіб до зони митного
контролю; 6) приховання посадовою
особою митної служби фактів її
судимості чи подання підроблених
документів, необхідних для
працевлаштування в митних органах; 7)
систематичних порушень дисципліни
посадовою особою митної служби; 8)
набрання законної сили судовим
рішенням, відповідно до якого посадову
особу митної служби притягнуто до
відповідальності за адміністративне
корупційне правопорушення, пов'язане з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції"; 9) у
разі неможливості переведення на іншу
посаду у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно зі спільним наказом Київської
регіональної митниці та Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
від 12 червня 2013 року № 306/46 «Про
проведення тематичної перевірки»
проведено перевірку рівня організації
роботи підрозділів служби боротьби з
контрабандою та порушенням митних
правил Київської регіональної митниці,
а також стану дотримання посадовими
особами законодавства при виконанні
своїх службових обов'язків.

В ході проведення тематичної перевірки
Київською регіональною митницею
зроблено висновок про неналежне
виконання ОСОБА_4 Посадової інструкції
заступника начальника оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Київської
регіональної митниці. Крім того,
митниця в своїй апеляційній скарзі
посилається на це як на підставу для
звільнення позивача.

Колегія суддів з такими доводами не
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 31 вказаного
Закону застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Відповідно до Інструкції про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України, затвердженої
Наказом Державної митної служби
України N 918 від 13 серпня 2010 року,
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного із
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів (п. 1.2
Інструкції № 918).

Згідно п. 5.13 Інструкції суб'єкт
службового розслідування має право
отримувати інформацію про підстави
проведення службового розслідування,
брати участь у службовому
розслідуванні, у тому числі робити
заяви, подавати документи, вимагати
додаткового вивчення пояснень,
проведення опитування інших осіб, яким
відомі обставини, що досліджуються під
час службового розслідування, повинен
бути ознайомлений з результатами
розслідування.

Отже, передумовою звільнення
державного службовця за порушення
присяги, мають насамперед бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому, необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Оскільки наказом Київської
регіональної митниці від 26 червня 2013
року № 759-К було припинено перебування
на державній службі в митних органах
України ОСОБА_4 за порушення ним
Присяги державного службовця згідно п.6
ч.1 ст.30 Закону України "Про державну
службу", такому звільненню обов'язково
повинно передувати проведеня
службового розслідування, за
наслідками якого повинні бути
встановлені наявність чи відсутність
фактів порушення ним службової
дисципліни.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачами не надано жодних доказів
про повідомлення позивача про
проведення даної перевірки та про
ознайомлення останнього з її
результатами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
акт тематичної перевірки не може бути
актом розслідування в розумінні
положень Інструкції № 918, а тому не може
бути підставою для прийняття рішення
щодо припинення державної служби.

З наведеного вбачається, що службового
розслідування відповідачами проведено
не було.

Частиною 1 статті 235 Кодексу законів про
працю України передбачено, що у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

В даному випадку слід дотримуватися ч. 4
статті 36 КЗпП України - у разі зміни
власника підприємства, а також у разі
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
першої статті 40).

Враховуючи те, що юридична особа
Київська регіональна митниця (), в якій позивач працював на
посаді заступника начальника
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушенням митних
правил, припинила своє існування з 20
серпня 2013 року в результаті
реорганізації шляхом приєднання до
Київської регіональної митниці -
Міндоходів, з переданням останній всіх
прав і обов'язків (постанова КМУ №229 від
20 березня 2013 року), то обов'язок щодо
поновлення позивача на рівнозначній
посаді з виплатою середнього заробітку
за час вимушеного прогулу повинно бути
покладено на Київську міжрегіональну
митницю Міндоходів.

З поміж іншого, необхідно звернути
увагу суду на положення, викладені в
Аналітичній довідці Вищого
адміністративного суду України про
вивчення та узагальнення практики
розгляду адміністративними судами
спорів з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби від 1
лютого 2009 року, суть яких зводиться до
наступного: «Судам слід мати на увазі,
що в разі перетворення одного
структурного підрозділу особи
публічного права в інший або його
перепрофілювання, звільнення зі служби
може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності чи штату працівників. Саме
собою перетворення, без скорочення
штату, не може бути підставою для
звільнення з публічної служби.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачами було
порушено порядок накладення
дисциплінарного стягнення, з огляду на
те, що службове розслідування з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку проведено
не було, зокрема тематична перевірка
проводилась за відсутності позивача та
доказів, які б підтверджували скоєння
позивачем проступку проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призвели до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків, суд вважає дії
відповідачів щодо припинення
державної служби позивачем
протиправним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відповідача не знайшли свого
підтвердження, колегія суддів вважає
їх не обґрунтованими, а тому така
скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції не повно встановлено та не
об'єктивно досліджено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального права, а
тому є всі підстави для його скасування
частково.

Відповідно до ч. 1 статті 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року -
скасувати частково.

Скасувати пункти 3, 4 резолютивної
частини постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року щодо визнання ОСОБА_4
звільненим за п. 1ст. 40 КЗпП України з 31
жовтня 2013 року та зобов'язання
Київської міжрегіональної митниці Мін
доходів внести відповідні записи у
трудову книжку ОСОБА_4.

Поновити ОСОБА_4 на роботі в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів на
посаді рівнозначній тій, яку він займав
до звільнення.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Старова Н.Е.