Справа № 2а-2970/11/2170
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/40472/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2013 року у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Державної фінансової
інспекції в Херсонській області, третя
особа: Головне управління
агропромислового розвитку Херсонської
обласної адміністрації про визнання
протиправним та скасування пункту
вимоги про усунення порушень,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернулась з позовом про визнання
незаконним та скасування пункту 9
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Херсонській області від 03
березня 2011 року.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
10 липня 2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 11 лютого 2011 року
відповідачем проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Головного управління агропромислового
розвитку Херсонської обласної
державної адміністрації.

Ревізією встановлено, зокрема,
порушення Головним управлінням
агропромислового розвитку Херсонської
обласної державної адміністрації
пункту 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 15 липня 2005 року № 587 "Про
затвердження Порядку справляння збору
та використання коштів на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства". На думку відповідача,
позивачу ПП «ОСОБА_4» зайво
компенсовано 40 177 грн. 09 коп. податку на
додану вартість.

На підставі зазначеного акту ревізії
відповідачем надіслано на адресу
Управління вимогу, пунктом 9 якої
зобов'язано відобразити дебіторську
заборгованість в сумі 40 177 грн 09 коп.
Провести претензійно-позовну роботу з
одержувачем компенсації щодо
повернення коштів.

Не погоджуючись з цим пунктом вимоги,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Пунктом 47 Порядку встановлено, що про
результати ревізії, якою виявлено
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, у визначені
в пункті 46 цього Порядку строки
інформуються органи управління об'єкта
контролю та за необхідності відповідні
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши вимоги, пред'явлені
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що вони прийняті з порушенням
вимог законодавства.

Так, вказуючи про зобов'язання
відобразити дебіторську
заборгованість в сумі 40 177
грн 09 коп. та провести
претензійно-позовну роботу з
одержувачем компенсації щодо
повернення коштів, відповідач не
зазначив, якою нормою законодавства
передбачений такий порядок усунення
порушення вимог законодавства.

За таких підстав, суди дійшли
правильних висновків щодо
обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Херсонській області
залишити без задоволення, постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: