Справа № 802/4653/13-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 січня 2014 р.
Справа № 802/4653/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

представників сторін:

позивача: Шапченка І.С.- представник за
довіреністю

відповідача: Міровського В.А.,
Водзяновського А.В.- представники за
довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"

до: Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
дочірнє підприємство "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" (далі - ДП
"Українська горілчана компанія "Nemiroff")
до Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області (далі -
Немирівська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що не погоджується з
висновками податкового органу,
викладеними у акті перевірки №
323/22-00-20/30805594 від 28 серпня 2013 року та,
відповідно, із прийнятим податковим
повідомленням-рішенням № від 14
жовтня 2013 року, вважає його
протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
задовольнити його у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представники відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечували та просили врахувати
подані письмові заперечення (а.с. 207-211).

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, оцінивши наявні у
справі докази, на засадах всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, судом встановлено
наступне.

Дочірнє підприємство "Українська
горілчана компанія "Nemiroff"
зареєстроване Немирівською районною
державною адміністрацією 26 січня 2001
року.

Дочірнє підприємство "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" взято на
податковий облік державною податковою
інспекцією у Немирівському районі за №
5/01/2001 від 01 лютого 2001 року та станом на 28
лютого 2012 року перебуває на обліку у
Немирівській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області.

На підставі наказу Державної
податкової інспекції у Немирівському
районі № 79 від 04 червня 2013 року на
підставі направлень від 17 червня 2013
року головними державними податковими
ревізорами-інспекторами відділу
податкового контролю інспектором
Водзяновським А.В., Грубим Л.П., Ляшенком
Р.В., Непийводою С.М., начальником
відділу прогнозування, аналізу, обліку
та звітності Казіміровою Л.А., головним
державним податковим
ревізором-інспектором відділу
адміністрування податку на прибуток,
місцевих, ресурсних, рентних та
неподаткових платежів управління
оподаткування юридичних осіб
Остапенко О.П., завідувачем сектору
контролю обігом акцизних марок
регіонального управління Департаменту
САТ ДПС у Вінницькій області Панчуком
С.В., головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за виробництвом спирту,
спиртовмісної продукції, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
регіонального управління Департаменту
САТ ДПС у Вінницькій області Луценко
О.О., головним державним
ревізором-інспектором відділу
контролю за обігом та оподаткуванням
підакцизних товарів Бурдейним О.В.,
головним державним
ревізором-інспектором відділу
організації з супроводження перевірок
платників податків управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області Маськовою Н.М.
згідно із ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового
кодексу України № 2775-VI від 01 грудня 2010
року та відповідно до плану графіка
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання проведена
планова виїзна перевірка дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року відповідно до затвердженого плану
перевірки.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт №
323/22-00-20/30805594 від 28 серпня 2013 року,
висновками якого встановлено
порушення зокрема підпункту г пункту
198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №
2775-VI від 02 грудня 2010 року в результаті
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 3475000 грн. в
тому числі: серпень 2012 року - на суму
1666667 грн.; вересень 2012 року - на суму 1058333
грн.; листопад 2012 року - на суму 750000 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
від 28 серпня 2013 року Немирівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області винесено податкове
повідомлення-рішення № від 14
жовтня 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 5212500 грн. з яких за
основним платежем на 3475000 грн., за
штрафними санкціями на суму 1737500 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані нормами
Конституції України, Податкового
Кодексу України, Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. При цьому,
юридична відповідальність особи,
згідно із статтею 61 Конституції
України, має індивідуальний характер.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначений статтею 198 Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно із п. 198.2. статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг, дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту.

02 листопада 2011 року за № 02112011/ДП УГЗ/33-01
між дочірнім підприємством "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Єва Плюс 2010"
(Постачальник) укладено договір
поставки (а.с. 50-52).

Відповідно до п. п.1.1. п. 1 Постачальник
зобов'язується передати у власність
"Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити крупку із зерна
пшениці та кукурудзи (товарні позиції
1103 11, 1103 13 згідно УКТ ЗЕД), у кількості 5000
тонн на умовах визначених цим
договором та відповідними додатковими
угодами до нього. пунктом 3.1 даного
договору визначено, що поставка
сировини здійснюється відповідно до
міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "ІНКОТЕРМС-2000", на
умовах СРТ.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
сторони погодили, що для належного
виконання Постачальником обов'язку з
поставки сировини Покупцю, Покупець
здійснить передоплату частини
вартості сировини у розмірі 6350000 грн. 00
коп.

На виконання вказаних положень
договору ДП "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" перерахувало на користь
ТОВ "Єва Плюс 2010" передоплату в розмірі
6350000 грн. 00 коп., що підтверджується
податковою накладною № 160 від 04
листопада 2011 року (а.с. 53).

23 вересня 2011 року за № 23092011/ДП УГЗ/П3-01
між дочірнім підприємством "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Металл Лайт Групп"
(Постачальник) укладено договір
поставки (а.с. 54-56).

Відповідно до п. п.1.1. п. 1 Постачальник
зобов'язується передати у власність
"Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити крупку із зерна
пшениці та кукурудзи (товарні позиції
1103 11, 1103 13 згідно УКТ ЗЕД), у кількості 3500
тонн на умовах визначених цим
договором та відповідними додатковими
угодами до нього. Пунктом 3.1 даного
договору визначено, що поставка
сировини здійснюється відповідно до
міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "ІНКОТЕРМС-2000", на
умовах СРТ.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
сторони погодили, що для належного
виконання Постачальником обов'язку з
поставки сировини Покупцю, Покупець
здійснить передоплату частини
вартості сировини у розмірі 4500000 грн. 00
коп.

На виконання вказаних положень
договору ДП "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" перерахувало на користь
ТОВ "Металл Лайт Групп" передоплату в
розмірі 4500000 грн. 00 коп., що
підтверджується податковою накладною
№ 400 від 27 жовтня 2011 року (а.с. 57).

24 жовтня 2011 року за № 24102011/ДП УГЗ/З3-01
між дочірнім підприємством "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Охоронне Агентство
"Едельвейс" (Постачальник) укладено
договір поставки (а.с. 58-60).

Відповідно до п. п.1.1. п. 1 Постачальник
зобов'язується передати у власність
"Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити крупку із зерна
пшениці та кукурудзи (товарні позиції
1103 11, 1103 13 згідно УКТ ЗЕД), у кількості 3500
тонн на умовах визначених цим
договором та відповідними додатковими
угодами до нього. Пунктом 3.1 даного
договору визначено, що поставка
сировини здійснюється відповідно до
міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "ІНКОТЕРМС-2000", на
умовах СРТ.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
сторони погодили, що для належного
виконання Постачальником обов'язку з
поставки сировини Покупцю, Покупець
здійснить передоплату частини
вартості сировини у розмірі 4500000 грн. 00
коп.

На виконання вказаних положень
договору ДП "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" перерахувало на користь
ТОВ "Охоронне Агентство "Едельвейс"
передоплату в розмірі 4500000 грн. 00 коп.,
що підтверджується податковою
накладною № 31 від 28 жовтня 2011 року (а.с.
75).

02 грудня 2011 року за № 02122011/ДП УГЗ/П3-01
між дочірнім підприємством "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Еліткомпані Харків"
(Постачальник) укладено договір
поставки (а.с. 61-63).

Відповідно до п. п.1.1. п. 1 Постачальник
зобов'язується передати у власність
"Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити крупку із зерна
пшениці та кукурудзи (товарні позиції
1103 11, 1103 13 згідно УКТ ЗЕД), у кількості 4000
тонн на умовах визначених цим
договором та відповідними додатковими
угодами до нього. Пунктом 3.1 даного
договору визначено, що поставка
сировини здійснюється відповідно до
міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "ІНКОТЕРМС-2000", на
умовах СРТ.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
сторони погодили, що для належного
виконання Постачальником обов'язку з
поставки сировини Покупцю, Покупець
здійснить передоплату частини
вартості сировини у розмірі 5500000 грн. 00
коп.

На виконання вказаних положень
договору ДП "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" перерахувало на користь
ТОВ "Еліткомпані Харків" передоплату в
розмірі 5500000 грн. 00 коп., що
підтверджується податковою накладною
№ 1 від 05 грудня 2011 року (а.с. 64).

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 91-125),
що станом на 11 вересня 2012 року до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
внесено запис щодо припинення
юридичної особи товариства з обмеженою
відповідальністю "Єва Плюс 2010"; станом
на 16 листопада 2012 року до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесено
запис щодо припинення юридичної особи
товариства з обмеженою
відповідальністю "Металл Лайт Групп";
станом на 29 серпня 2012 року до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесено
запис щодо припинення юридичної особи
товариства з обмеженою
відповідальністю "Охоронне Агентство
"Едельвейс"; станом на 28 серпня 2012 року
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис щодо
припинення юридичної особи товариства
з обмеженою відповідальністю
"Еліткомпані Харків", в зв'язку з чим їх
дебіторська заборгованість
визначається, як безнадійна
заборгованість.

Правочини державного підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
із вказаними контрагентами відповідач
вважає фіктивними, оскільки їх вчинено
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами (ст. 234 ЦК України), оскільки
не було факту поставки передбачених в
договорі товарів та використання їх в
господарській діяльності ДП
"Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Відповідно до матеріалів справи,
отримавши оплату за товар ТОВ "Єва Плюс
2010", ТОВ "Металл Лайт Групп", ТОВ
"Охоронне Агентство "Едельвейс" та ТОВ
"Еліткомпані Харків" не здійснили
поставку товару, адже припинили свою
діяльність 11 вересня 2012 року, 16
листопада 2012 року, 29 серпня 2012 року та 28
серпня 2012 року у зв'язку із визнанням їх
банкрутом. Таким чином, згідно зі
приписами пп. 14.1.11 п. 14.1 ст114 ПК України,
перераховані позивачем ТОВ "Єва Плюс
2010", ТОВ "Металл Лайт Групп", ТОВ
"Охоронне Агентство "Едельвейс" та ТОВ
"Еліткомпані Харків" кошти є
безнадійною заборгованістю.

В даному випадку необхідно зазначити,
що станом на момент здійснення
господарських операцій ДП "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" із ТОВ "Єва
Плюс 2010", ТОВ "Металл Лайт Групп", ТОВ
"Охоронне Агентство "Едельвейс" та ТОВ
"Еліткомпані Харків", діяльність
останніх не була припинена.

Згідно із п.187.1 ст.187 ПК України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.192.1 ст.192 192.1 ПК України якщо
після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

З огляду на відсутність в ПК України
положень, що встановлюють обов'язок та
регулюють порядок коригування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку із
ліквідацією контрагента, якому
сплачено авансовий платіж,
донарахування податковим органом
грошових зобов'язань з цих підстав є
неправомірним.

Як зазначалось вище, право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду. Отже,
висновок відповідача щодо
невикористання отриманих товарів в
господарській діяльності позивача є
безпідставним, з огляду на відсутність
факту поставки товарів від ТОВ "Єва
Плюс 2010", ТОВ "Металл Лайт Групп", ТОВ
"Охоронне Агентство "Едельвейс" та ТОВ
"Еліткомпані Харків"

Згідно п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Вказуючи на порушення позивачем
зазначених норм податковий орган не
заперечує факту наявності у позивача
податкових накладних. Крім того,
відсутні зауваження щодо їх
оформлення.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" № 996-14 від 16 липня
1999 року зі змінами і доповненнями
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що вищенаведені документи
відповідають вимогам до первинних
документів, містять усі визначені
законом необхідні реквізити, що дає
підстави для врахування їх при
формуванні податкового кредиту
платника податків.

Платник податку на додану вартість
(покупець товару) на час здійснення
господарської операції з придбання
товару не має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
усіма постачальниками товару у ланцюгу
постачання вимог законодавства щодо
здійснення господарської діяльності,
дотримання вимог податкового
законодавства тощо і в подальшому
зазнавати певних негативних наслідків
у вигляді позбавлення права на
податковий кредит чи бюджетне
відшкодування за можливу неправомірну
діяльність будь-якого з контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування валових
витрат та податкового кредиту у зв'язку
з придбанням товарів та робіт у
випадку, коли останній має необхідні
документальні підтвердження розміру
таких витрат і податкового кредиту
(рішення Верховного Суду України у
справі № 21-47а10 від 31 січня 2011 року).

Відповідач не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з даними
підприємствами було одержання
позивачем податкової вигоди. Тому,
порушення контрагентами позивача
вимог податкового законодавства щодо
відображення господарських операцій в
податковому обліку та сплати податків
спричиняє негативні наслідки саме для
них, а не для позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження
надано;3)обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено);5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З обставин адміністративної справи
вбачається, що відповідачами не
доведено правомірність оскаржуваного
рішення, відтак позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню шляхом скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору відповідно до ст.
94 КАС України, у зв'язку із задоволенням
позову, підлягають відшкодуванню із
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області №
від 14 жовтня 2013 року.

Стягнути з державного бюджету України
на користь дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
судові витрати в сумі 458 (чотириста
п'ятдесят вісім) гривень 81 копійку
шляхом їх безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунків Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна