Справа № 826/13470/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державної інспекції України з питань
праці, Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві про
визнання наказів незаконними та
поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
інспекції України з питань праці,
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві про визнання
протиправними та скасування наказу
Державної інспекції України з питань
праці № 138-к від 01 липня 2013 року, наказу
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві № 60 від 15 липня
2013 року, зобов'язання поновити на
посаді із виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
зобов'язання відшкодувати моральну
шкоду в сумі 30 000,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
вересня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, на час виникнення спірних
правовідносин ОСОБА_4 працювала на
посаді першого заступника начальника
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві.

Наказом Голови Державної інспекції
України з питань праці № 138-к від 01
липня 2013 року «Про звільнення ОСОБА_4»,
на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів
про працю України наказано звільнити
ОСОБА_4 з посади першого заступника
начальника Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві за
угодою сторін.

Згідно з наказом начальника
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві № 60 від 15 липня
2013 року «Про звільнення», наказано
звільнити ОСОБА_4, першого заступника
начальника інспекції, 15 липня 2013 року
за згодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП
України.

Не погоджуючись з наказами
відповідачів та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 27
травня 2013 року позивачем подано до
відповідачів заяву про звільнення за
угодою сторін.

На підставі заяви позивача, Державною
інспекцією України з питань праці
надіслано листи № 32-04/01-50/02-1006 від 04
червня 2013 року, № 32-04/01-50/02-1015 від 04
червня 2013 року щодо погодження
звільнення першого заступника
начальника Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві
ОСОБА_4 до Міністра соціальної політики
України та до Київської міської
державної адміністрації.

Згідно з листами від Міністерства
соціальної політики України № 6586/0/14-13/09
від 18 червня 2013 року та Київської
міської державної адміністрації № 001-835
від 26 червня 2013 року, погоджено
звільнення позивача з посади першого
заступника начальника Територіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві.

Згідно з листом № 26/05-01/1344 від 17 липня 2013
року, позивача повідомлено про
необхідність з'явитися до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві для отримання
трудової книжки у зв'язку зі
звільненням із займаної посади.

29 липня 2013 року позивачка ознайомилась
із зазначеними наказами та отримала
трудову книжку.

За змістом листка непрацездатності
серії АВО № 930452, виданого 16 липня 2013
року, вбачається, що ОСОБА_4 звільнена
від роботи у зв'язку з хворобою з 16
липня 2013 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів
про працю України, підставами
припинення трудового договору є угода
сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу», крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі: 1) порушення умов
реалізації права на державну службу
(стаття 4 цього Закону); 2) недотримання
пов'язаних із проходженням державної
служби вимог, передбачених статтями 16 і
16 1 цього Закону; 3) досягнення державним
службовцем граничного віку
проходження державної служби (стаття 23
цього Закону); 4) відставки державних
службовців, які займають посади першої
або другої категорії (стаття 31 цього
Закону); 5) виявлення або виникнення
обставин, що перешкоджають перебуванню
державного службовця на державній
службі (стаття 12 цього Закону); 6)
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону; 7)
притягнення державного службовця до
кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції».

Згідно з пп. 10 п. 11 Положення про
Державну інспекцію України з
питань праці, затвердженого
Указом Президента України № 386/2011
від 06 квітня 2011 року, Голова Держпраці
України призначає на посади за
погодженням із Міністром та головами
відповідних місцевих державних
адміністрацій, звільняє з посад
керівників територіальних органів
Держпраці України, призначає на посади
за погодженням із Міністром, звільняє з
посад заступників керівників
територіальних органів Держпраці
України.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» визначено, що Міністр погоджує
призначення на посади та звільнення з
посад керівників і заступників
керівників територіальних органів
центрального органу виконавчої влади.

Згідно з ч. 5 ст. 21 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»,
керівники та заступники керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади призначаються
на посади та звільняються з посад
керівником центрального органу
виконавчої влади за погодженням з
міністром, який спрямовує та координує
діяльність центрального органу
виконавчої влади.

Кандидатури на посади керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади погоджуються з
головами місцевих державних
адміністрацій, якщо інше не
передбачено законом.

Порядок призначення на посади
керівників територіальних органів
центрального органу виконавчої влади
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Інші державні службовці
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади призначаються
на посади та звільняються з посад
керівниками територіальних органів
центрального органу виконавчої влади.

Працівники територіальних органів
центрального органу виконавчої влади
приймаються на роботу та звільняються
з роботи керівниками територіальних
органів центрального органу
виконавчої влади.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Указу Президента
України «Про заходи щодо забезпечення
здійснення місцевими державними
адміністраціями виконавчої влади на
відповідній території» № 307/2013 від 24
травня 2013 року, Міністрам, іншим
центральним органам виконавчої влади
попередньо погоджувати звільнення з
посад керівників територіальних
органів центральних органів
виконавчої влади, призначення на
посади їх заступників, керівників
структурних підрозділів
територіальних органів центральних
органів виконавчої влади. що
забезпечують реалізацію повноважень
інших центральних органів виконавчої
влади, та їх заступників з головами
відповідних місцевих державних
адміністрації та не допускати
звільнення з посад, здійснення
зазначених на посади без одержання
таких погоджень.

За змістом п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
судам необхідно мати на увазі, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника.

Сама по собі згода власника або
уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо
не було домовленості сторін про цю
підставу припинення трудового
договору. В останньому випадку
звільнення вважається проведеним з
ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП).

Проаналізувавши викладені законодавчі
норми та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що відповідачі
під час прийняття наказів № 138-к від 01
липня 2013 року, № 60 від 15 липня 2013 року,
діяли в межах та у спосіб, передбачений
чинним законодавством, та прийняли
рішення, які відповідають вимогам
законодавства, а саме: Кодексу законів
про працю України, Закону України «Про
державну службу», Положення про
Державну інспекцію України з
питань праці, затвердженого
Указом Президента України № 386/2011
від 06 квітня 2011 року, з урахуванням
наявної в матеріалах справи заяви
позивача про звільнення за угодою
сторін та отримання належного
погодження звільнення позивача з боку
Міністерства соціальної політики
України та Київської міської державної
адміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що
відповідачами надано достатньо
доказів правомірності прийнятих ними
наказів про звільнення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_4
до Державної інспекції України з
питань праці, Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві про
визнання наказів незаконними та
поновлення на посаді.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.