Справа № 826/14933/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Савченко А.І.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.,

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного
адміністративного суду м.Києва від 21
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року, позивач звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, в якому просив визнати факт
бездіяльності відповідача, що
виразилась у порушення його права на
отримання відповідей на заяви від 09
лютого 2011 року, 29 квітня 2011 року, 21
лютого 2012 року, 10 грудня 2012 року та 07
квітня 2013 року і зобов'язати надати
відповіді на зазначені заяви з
матеріалами, складеними за
результатами їх перевірки.

Ухвалами Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі та передано її
для розгляду до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

На підставі «Положення про
автоматизовану систему документообігу
в адміністративних судах» справу
передано на автоматичний розподіл,
присвоєно №826/14933/13-а та передано на
розгляд судді Савченко А.І.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року
справу прийнято до провадження суддею
Савченко А.І. та призначено до судового
розгляду на 16 жовтня 2013 року.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року
позовна заява ОСОБА_2 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в частині вимог щодо визнання
факту бездіяльності відповідача, що
виразилась у порушенні права на
отримання відповідей на заяви від 09
лютого 2011 року, 29 квітня 2011 року, 21
лютого 2012 року та від 10 грудня 2012 року і
зобов'язання надати відповіді на
зазначені заяви з матеріалами,
складеними за результатами їх
перевірки залишена без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
ухвалу судді першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву позивача
без розгляду в частині, суд першої
інстанції виходив з того, що останнім
пропущено строк звернення до
адміністративного суду без поважних на
те причин.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
підставою звернення до суду стало
порушення відповідачем, на думку
позивача, його права на отримання
відповідей за результатами розгляду
його заяв від 09 лютого 2011 року, 29 квітня
2011 року, 21 лютого 2012 року, 10 грудня 2012
року та 07 квітня 2013 року.

Відповідно до положень статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, чинної на час звернення
позивача з відповідним позовом до суду,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми слідує, що
процесуальний строк для звернення до
адміністративного суду з вимогами про
визнання протиправними дій, нечинними
актів становить шість місяців.

Зазначений строк обчислюється з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення його інтересів
такими діями та актами відповідача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та наполягав сам позивач під час
розгляду справи судом першої
інстанції, відповідні звернення були
направлені на адресу відповідача та
ім'я Голови ВССУ в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян». Проте, у порушення
положень зазначеного Закону, позивач
відповідей на них у визначені строки не
отримав.

Відповідно до положень частини 1 статті
20 згаданого Закону, звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, з наведених положень чинного
законодавства України, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що про порушення своїх прав, яке
виразилося у не отримання відповідей
за результатами розгляду відповідачем
заяв позивача, останній повинен був
дізнатися через місяць від дати їх
отримання ВССУ.

Як вбачається з копій заяв, наданих
представником відповідача під час
розгляду справи у суді першої інстації,
звернення ОСОБА_2 від 09 лютого 2011 року
отримано ВССУ 22 лютого 2011 року, від 29
квітня 2011 року - 18 травня 2011 року, від 21
лютого 2012 року - 15 березня 2012 року, від 10
грудня 2012 року - 12 грудня 2012 року, від 07
квітня 2013 року - 11 квітня 2013 року.

З огляду на викладене, можливо дійти
висновку, що про порушення своїх прав
бездіяльністю відповідача, яка
полягала у ненаданні відповідей на
звернення від 09 лютого 2011 року, 29 квітня
2011 року, 21 лютого 2012 року та 10 грудня 2012
року ОСОБА_2 повинен був дізнатися 23
березня 2011 року, 19 червня 2011 року, 16
квітня 2012 року та 13 січня 2013 року та
саме з цього часу, в силу положень
Кодексу адміністративного судочинства
України, розпочався перебіг строку,
визначеного для звернення до суду з
відповідним позовом.

За таких обставин, про пропущення
ОСОБА_2 строку звернення до суду з
позовом про визнання протиправною
бездіяльності ВССУ, що виразилась у
порушенні його права на отримання
відповідей на звернення від 29 квітня 2011
року, 09 лютого 2011 року, 21 лютого 2012 року
та від 10 грудня 2012 року, з огляду на його
подання 02 серпня 2013 року, що
підтверджується вхідним штемпелем
канцелярії Черкаського окружного
адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

В силу приписів пункту 9 частини 1
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Під час розгляду справи обґрунтовуючи
дотримання строку звернення до суду з
відповідними вимогами, ОСОБА_2
зазначав, що всі звернення, про які іде
мова у позовній заяві, пов'язані між
собою суттєво, стосуються одного і того
ж питання, а оскільки останнє звернення
направлено ним 07 квітня 2013 року, строк
визначений законодавством для
звернення до суду за захистом
порушених прав не пропущений, оскільки
правопорушення є триваючим.

Проте, до таких тверджень ставлення
критичне, оскільки, як вбачається зі
змісту заяв позивача, деякі з них
стосуються неналежного виконання
суддями ВССУ покладених на них
обов'язків (заяви від 09 лютого 2011 року
та від 29 квітня 2011 року), а деякі є
уточненнями касаційних скарг,
направлених позивачем до ВССУ (заяви
від 21 лютого 2012 року та від 10 грудня 2012
року).

Крім того, необхідно звернути увагу на
те, що отримання звернення громадянина
зобов'язує суб'єкта, якому воно
адресовано, розглянути його та надати
відповідь, незалежно від того чи
пов'язане таке звернення з іншими
зверненнями громадянина. А отже, і
право на оскарження бездіяльності, яка
полягає у ненаданні відповіді на
звернення, виникає по кожному такому
зверненню окремо.

За таких підстав та з урахуванням того,
що ані до позовної заяви, ані під час
розгляду справи позивач на виконання
покладеного на нього приписами статті
100 Кодексу адміністративного
судочинства України обов'язку щодо
надання доказів на підтвердження
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, не надав таких
доказів, Окружний адміністративний суд
міста Києва правильно прийшов до
висновку про пропущення останнім
строку звернення до суду, що є
підставою для залишення
адміністративного позову без розгляду
в частині.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції винесено
законне, обґрунтоване рішення з
врахуванням норм чинного
законодавства і не знаходить підстав
для його скасування.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним та є
таким, що не відповідають обставинам
справи.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції ухвалено судове
рішення з додержання норм
процесуального та матеріального права,
в зв'язку з чим вимоги апеляційної
скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду м.Києва від 21
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 28
січня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 24
січня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Троян Н.М.