Справа № 361/6350/2013-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
361/6350/2013-а Головуючий у 1-й
інстанції: Сердинський В. С.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

при секретарі:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України у м. Бровари
та Броварському районі Київської
області на постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління пенсійного фонду України у
м. Бровари та Броварському районі
Київської області про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до управління Пенсійного
фонду України у місті Броварах і
Броварському районі про визнання
відмови у призначенні пенсії по
інвалідності неправомірною та
призначення з 25.10.2012 р. пенсії із
заробітку, отриманого за період роботи
в зоні відчуження на Чорнобильській
АЕС.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2013 р.позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову, постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач перебуває на обліку
в УПФУ у м. Броварах та Броварському
районі та отримує пенсію по
інвалідності 3 групи згідно ЗУ Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З 21.05.1985 року він працював у
Мостобудівельному загоні № 112
Мостобудівельного тресту № 1
Мінтрансбуду СРСР.

З 06 травня 1986 року по 11 травня 1986 року
знаходився у відрядженні, працював у м.
Чорнобилі по ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС у складі
територіальних та обєктових формувань
Цивільної оборони на обєктах
Промплощадка, АБК, Котлован. За цей
період йому було нараховано та
виплачено 443,63 крб.

25 лютого 2011 року позивачу було
встановлено 3 групу інвалідності 1
категорії, від захворювання,
повязаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС при втраті
працездатності 60% та призначена пенсія
по інвалідності як ліквідатору аварії
на ЧАЕС. Мінімальна пенсія обчислена
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
«Про підвищення рівня соціального
статусу громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 225 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати у 1986 році.

25 вересня 2012 року позивач звернувся до
УПФУ у м. Броварах та Броварському
районі Київської області із заявою про
проведення перерахунку пенсії,
виходячи із його заробітної плати,
отриманої за роботу в зоні відчуження
ЧАЕС у травні 1986 року у розмірі 443,63 крб.

Листом від 24 жовтня 2012 року та від 25
квітня 2013 року УПФУ відмовило у
перерахунку пенсії, посилаючись на те,
що маршрутний лист працівників МП-112, що
приймали участь в ліквідації аварії на
ЧАЕС в період з 06.05.1986 року, завірений
печаткою ВАТ Мостобуд, а в 1986-1990 роках
такої форми власності як ВАТ не було.

Також по наданих особових рахунках
неможливо стверджувати про проведення
виплати за роботу в зоні відчуження,
оскільки згідно листа Міністерства
праці України від 05.09.1996 року № 09-3013,
підтвердженням нарахування та виплати
заробітної плати за фактично
відпрацьований час у підвищеному
розмірі є відображення цієї суми в
особових рахунках на заробітну плату,
відомостях про нарахування заробітної
плати.

Відповідно до довідок ПАТ Мостобуд від
04.06.2013 року та ТОВ Мостобудівельний
загін № 112 від 19.11.2012 року, ТОВ
Мостобудівельний загін № 112 є
правонаступником Мостобудівельного
загону № 112 Мостобудівельного тресту №
1 Мінтрансбуду СРСР, Державного
Мостобудівельного тресту Мостобуд, ВАТ
Мостобуд, ПАТ Мостобуд. При цьому
маршрутний лист працівників МО-112, які
приймали участь у ліквідації аварії на
ЧАЕС в період з 06.05.1986 року по 11.05.1986 року
складений правонаступником ВАТ
Мостобуд.

Надана довідка ТОВ Мостобудівельний
загін № 112 № 136 від 03.09.2012 року про
фактичну заробітну плату позивача в
зоні відчуження ЧАЕС за період з 06.05.1986
року по 11.05.1986 року в розмірі 443,63 крб.
містить усі необхідні відомості для
перерахунку, а саме: щодо населеного
пункту у зоні відчуження, кількості
днів та годин, відпрацьованих у цій
зоні, тарифні ставки, коефіцієнта
кратності, розміру заробітної плати,
номер та дати наказу, на підставі якого
було проведено виплату заробітної
плати за вказаний період роботи у зоні
відчуження, а також належним чином
проведений розрахунок та засвідчені
копії особових рахунків за
квітень-червень 1986 року Мостозагону 112,
Тресту Мостобуд 1, які збереглись в
архіві ТОВ Мостобудівельний загін № 112.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії в
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», довідки
про період роботи по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також на територіях
радіоактивного забруднення, про
заробітну плату за цей період
видаються підприємствами, установами,
організаціями за основним місцем
роботи працівників або їх
правонаступниками.

Обчислення вищевказаної пенсії по
інвалідності та розрахунок заробітної
плати за роботу в зоні відчуження був
передбачений Порядком обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України за №523 від 30 травня
1997 року і відповідно до цього Порядку
була обчислена пенсія позивачу.

З 1 січня 2012 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
затверджено порядок обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Зазначений Порядок (п.1) визначає
механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вказаного Порядку,
пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків.

Листом за № 03-3/1652-018-2 вiд 13.04.2001 року
Міністерства працi та соцiальної
полiтики України розяснено, що при
умові нарахування вiдрядженим
працівникам підвищеної оплати працi за
роботу в зонi вiдчуження в 1986-1990 роках за
фактично вiдпрацьований час
призначення пенсiї провадиться без
вимог щодо підтвердження документами
первинного бухгалтерського облiку
кількоcтi вiдпрацьованих годин.

Як вбачається з матеріалів справи,
довідка ТОВ Мостобудівельний загін №
112 від 03.09.2012 року, в якій зазначена
фактична заробітна плата за роботу в
зоні відчуження в розмірі 443,63 крб.,
оформлена належним чином і містить
достатньо відомостей для здійснення
відповідного перерахунку, а тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
достатність підстав для задоволення
позовних вимог.

Робота позивача в зоні відчуження
підтверджується витягом з протоколу №
2/2012 від 24.02.2012 року засідання
постійнодіючої комісії з питань
розгляду звернень громадян щодо
підтвердження їм участі в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи у
складі формувань Цивільної оборони (а.
с. 18 - 19).

Доводи апеляційної скарги про
здійснення перерахунку відповідачем
на підставі даної довідки колегією
суддів відхиляються у зв'язку з
відсутністю відповідних доказів в
матеріалах справи.

Твердження апелянта про обов'язок суду
першої інстанції витребувати у
відповідача пенсійної справи на
підтвердження своїх доводів колегія
суддів вважає безпідставним, оскільки
відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують позиції суду першої
інстанції.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України у м. Бровари
та Броварському районі Київської
області на постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління пенсійного фонду України у
м. Бровари та Броварському районі
Київської області про зобов'язання
вчинити дії залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 09 жовтня 2013
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська (Повний текст ухвали
виготовлено 21.01.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.