Справа № 821/3074/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 р.Справа № 821/3074/13-а

Категорія: 8.2.6 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дісєст»
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дісєст»
до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дісєст» звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби, у якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
08.04.2013 року № , яким позивачу
збільшено грошові зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем на 71 594,00 грн.

У зв'язку з проведенням реорганізації в
органах державної податкової служби на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 20.03.2013 року № 229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів» суд
допустив процесуальне
правонаступництво та замінив сторону у
справі - Державну податкову інспекцію у
м. Херсоні Херсонської області
Державної податкової служби на
Державну податкову інспекцію у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені вимоги,
пояснили, що відповідачем було
проведено перевірку підприємства,
складено акт, на підставі якого
прийняте спірне рішення. Це рішення є
наслідком протиправної оцінки
податковим органом господарських
відносин позивача з ПП «Інсайт Плюс».
Позивач вважає, що виконав всі вимоги
ПК України для документування витрат
по операціям з названим підприємством.
Позивач стверджує, що ці операції
підтверджено документально. Так, між
ПрАТ «Будмонтаж» (генпідрядником) та
ТОВ «Дісєст» (субпідрядником) було
укладено договору субпідряду на
виконання будівельних робіт в
обласному онкологічному диспансері на
240 ліжок (3-й пусковий комплекс), а саме:
внутрішніх опоряджувальних робіт
підвалу, внутрішніх опоряджувальних
робіт третього поверху, утеплення
фасаду. В свою чергу, позивач доручив ПП
«Інсайт Плюс» (підрядник) і ТОВ
«Гулівер» (субпідрядник) виконати із
матеріалів замовника частину
будівельних робіт. Вартість цих послуг
включена до складу доходів декларації
з податку на прибуток. Позивач вважає,
що складені ПП «Інсайт Плюс» первинні
документи відповідають за своєю формою
та змістом вимогам чинного
законодавства, і це не спростоване
відповідачем під час перевірки.
Висновки про безтоварність операцій
придбання-продажу послуг від ПП
«Інсайт Плюс» є лише припущеннями
відповідача, а тому не можуть бути
використані для обчислення грошових
зобов'язань платника податків за
наслідками проведеної перевірки.
Законодавством України не передбачено
обов'язків платника податків
перевіряти безпосередньо у
контрагента питання дотримання ним
вимог податкового законодавства та
знаходження за податковою адресою у
період, до чи після здійснення
господарської діяльності.

Представник відповідача позов не
визнав, заперечення на позов
обґрунтовує тим, що позивач по
відносинам з ПП «Інсайт Плюс»
задокументував безтоварні операції,
які не можуть бути підставою для
складання первинних бухгалтерських
документів та формування витрат
платника податків для обчислення
податку на прибуток. За даними
відповідача ПП «Інсайт Плюс» не
знаходиться за юридичною адресою, не
має матеріальних та трудових ресурсів
для здійснення господарської
діяльності, натомість, має
господарські зв'язки із суб'єктами
господарювання, що задіяні у злочинних
схемах мінімізації податкових
надходжень, незаконній конвертації
грошових коштів, які створені виключно
з метою надання незаконної податкової
вигоди платникам податків. Відповідач
вважає обчислення грошових зобов'язань
за спірним податковим
повідомленням-рішенням правомірним і
просить суд відмовити в задоволенні
позову.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року в задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дісєст» відмовлено
повністю.

Не погодившись з таким рішенням
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дісєст» звернулося
з апеляційною скаргою на зазначену
постанову, просить її скасувати та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів встановила, що ТОВ
«Дісєст» як платник податків перебуває
на податковому обліку в ДПІ у м. Херсоні
та є платником податку на додану
вартість.

Спірне податкове повідомлення-рішення
прийняте на підставі акта від 14.03.2013 р.
№ 1644/22.1/34660629, складеного за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП «Інсайт Плюс» в
серпні 2011 р. Відповідачем було
встановлено, що у серпні 2011 року
позивач задокументував придбання
будівельних робіт у ПП «Інсайт Плюс».
Виконання будівельних робіт
підтверджується актами виконання
робіт від 08.08.2011р. №19, від 31.08.2011р. №128,
від 31.08.2011р. №127. За цими актами загальна
вартість будівельних робіт складає 373
530,00грн., у тому числі ПДВ - 62 254,90 грн. (без
ПДВ 311 275,01 грн.). Розрахунки
здійснювались у безготівковій формі, у
серпні 2011 року ПП «Інсайт Плюс»
перераховано кошти у сумі 180 000,00 грн.

Відповідачем складено акт від 19.12.2012р.
№698/22-4/33015134 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Інсайт Плюс» у зв'язку з тим, що це
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою. Відповідачем
отримано висновок від ГВПМ ДПІ у м.
Херсоні №6663/07-306 від 18.12.2012 року щодо
наявності ознак фіктивності та
відсутності реального здійснення
господарської діяльності ПП «Інсайт
Плюс» з січня 2010 року по травень 2012
року. За висновком податкової міліції
ПП «Інсайт Плюс» не знаходиться за
юридичною адресою, у 2011 році формувало
податковий кредит та витрати по
операціям, які фактично не були
проведені. За даними податкової
міліції ПП «Інсайт Плюс» задіяне у
схемах конвертації грошових коштів для
підприємств реального сектору
економіки.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
посилався на те, що за даними
відповідача ПП «Інсайт Плюс» було
задіяне у злочинних схемах з
мінімізації податкових надходжень,
формувало витрати та податковий кредит
від платників податків, які не звітують
до податкових органів, а у наданих
звітах існують розбіжності з даними
платника податків (кримінальна справа
№75-12-05-202/4, кримінальна справа №330199-11,
лист прокуратури Індустріального
району с. Дніпропетровська від 02.07.2012р.
№1295/9), а з цього вбачається проведення
ПП «Інсайт Плюс» транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
податкової вигоди платникам податків
та документування операцій, що не мають
реального товарного характеру. За
висновками відповідача позивач є
вигодонабувачем від здійснення
безтоварних операцій з ПП «Інсайт
Плюс». На думку суду, з метою належної
організації здійснення власної
господарської діяльності, для
мінімізації ризиків здійснення
підприємницької діяльності позивач
при укладенні договорів з ПП «Інсайт
Плюс» зобов'язаний був вивчити
можливість виконання ним договірних
відносин, з'ясувати наявність ресурсів,
машин і механізмів, необхідних для
фактичного здійснення ним будівельних
робіт. Відсутність такої можливостей у
задокументованого виконавця
будівельних робіт свідчить про
неналежну організацію виробничого
процесу з боку позивача, а отримані
документи не можуть бути підставою для
формування витрат позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивач не підтвердив належним
чином первинними документами факт
отримання будівельних послуг саме від
ПП «Інсайт Плюс», а тому протиправно
сформував витрати по відносинам з цим
контрагентом.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
вважає його неправильним і таким, що не
відповідає вимогам КАС України та
приймає доводи, наведені в апеляційній
скарзі про те, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що відповідачем 20.02.2012р. вже була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Дісєст» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаєморозрахункам із
платником податків ПП «Інсайт Плюс» за
період серпень 2011 року. (акт №586/23-5/34660629
від 20.02.12р.). Вказаною перевіркою ДПІ у м.
Херсоні встановило лише одне порушення
- це завищення задекларовані суб'єктом
господарювання показники у рядку 10.1
Декларації на суму 62255,0 грн., тобто ТОВ
«Дісест» у серпні 2011 року включено до
складу податкового кредиту на суму 62255,0
грн., де у податкових накладних вказана
номенклатура постачання товарів
(робіт), що не співпадає із
найменуванням робіт і витрат у актах
виконаних робіт та не розшифрована
номенклатура постачання товарів
(робіт).

За результатами перевірки ДПІ у м.
Херсоні, винесла 06 березня 2012 року
податкове повідомлення-рішення за
формую «Р» №1, при цьому ДПІ у м.
Херсоні в акті перевірки підтверджує,
що Позивач мав фінансово-господарські
відносини з ПП «Інсайт Плюс» в період
серпень 2011 року в рамках правового
поля. Також зазначено, що відповідно
наданих первинних документів, операції
між ТОВ «Дісест» та ПП «Інсайт Плюс» є
легітимними та вчинені без порушень
чинного законодавства України. Крім
того, у ПП «Інсайт Плюс» є необхідні
дозвільні документи на виконання
певних робіт.

При перевірці зазначено, як про
підтвердження факту прийняття та
оплати за виконанні роботи, з
одночасним оформленням необхідних
первинних документів. Факт сплати
податку на додану вартість у ціні
товару підтверджено платіжними
дорученнями. Також, в акті не
заперечується що Товариством фактично
було отримано товар/послугу по
податковим накладним та сплачено у
повному обсязі суму ПДВ.

Позивач не погодився із вказаним
порушенням і оскаржив його до
Херсонського окружного
адміністративного суду. 31.08.2012р. по
справі №2-а-2885/12/2170 ХОАС винесено
постанову, якою позовні вимоги ТОВ
«Дісєст» задоволено. 16.10.2013р. Одеським
апеляційним адміністративним судом
постанову від 31.08.2012р. по справі
№2-а-2885/12/2170 залишено без змін, а
апеляційну скаргу ДПІ у м. Херсоні без
задоволення.

Суд першої інстанції наведеним фактам
оцінку не надав.

Статтею 18 Закону України від 15.05.2003 р. №
755-ІУ «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» регламентовано, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
відповідачем не надано до суду доказів
про наявність на час здійснення
господарських операцій з позивачем
записів у ЄДРПОУ щодо відсутності
підприємств-контрагентів позивача за
юридичною адресою чи записів про
припинення підприємницької діяльності
фізичних осіб-підприємців. Крім того,
внесення таких записів після
здійснення господарських операцій не
позбавляє позивача права на формування
податкового кредиту та валових витрат
від вказаних контрагентів. Оскільки у
позивача наявні належним чином
оформлені податкові накладні, ним
сплачено постачальникам у повному
обсязі податок на додану вартість у
складі вартості поставлених товарів,
належним чином оформлені та здані до
ДПІ у м. Херсоні податкові декларації,
тобто, позивачем виконані всі вимоги
податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту та
валових витрат, то, відповідно, він має
право на включення до податкового
кредиту сплачених сум ПДВ, а понесених
витрат - до валових витрат.

Також, суд першої інстанції зробив
висновок, що ПП «Інсайт Плюс», для
виконання договірних зобов'язань
повинен залучити людські ресурси і
таке залучення повинно відобразити у
публічній звітності та підтвердити
наявність цих людських ресурсів, про те
даним суб'єктом господарювання не було
зроблено.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції не надано оцінку документам,
які позивач надав до суду. Саме надані
документи підтверджують, що на момент
складання договору, та на момент
виконання робіт у ПП «Інсайт Плюс» був
належним чином зареєстрований в ЄДР,
податковому органі та в інших
держорганах. Також були в наявності всі
дозвільні документи на виконання
будівельних робіт. Згідно зданому
податковому розрахунку сум доходу,
нарахованого на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(форма 1 ДФ яка долучена до матеріалів
справи) за III квартал 2011р., у ПП «Інсайт
Плюс» працювало 10 працівників.

Чинним законодавством України не
встановлено норм щодо кількості
працівників, вартості основних фондів
підприємства, наявності власних або
орендованих складських приміщень та
інших матеріальних ресурсів, при
недотриманні яких підприємство
вважається таким, що не може
здійснювати господарську діяльність, а
також не визначено ознак, які вказують
на здійснення господарської
діяльності підприємством за юридичною
чи податковою адресою.

Судова колегія встановила, що вся
податкова звітність за перевіряємий
період у позивача та у ПП «Інсайт Плюс»
прийнята ДПІ у м. Херсоні без зауважень.
А при проведенні перевірки ДПІ у м.
Херсоні не спростувала того факту, що
вказані первинні документи за своєю
формою та змістом не відповідають
вимогам чинного законодавства. Також
засвідчують факт виконання позивачем
зобов'язань з оплати вартості та послуг
за вказаними правочинами шляхом
перерахування грошових коштів. Крім
того, у підтвердження виконаних робіт,
Позивач посилається на Акт
контрольного обміру від 06.02.2012 року
проведений працівниками Державної
фінансової інспекції у Херсонській
області, відповідно до якого
підтверджується обсяг виконаних робіт.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що чинне законодавство не
зобов'язує платника податків
перевіряти безпосереднього
контрагента, чи його контрагентів на
предмет виконання ними вимог
податкового законодавства та їх
безпосередню наявність
місцезнаходження перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми ПДВ до
податкового кредиту.

Будь-яких доказів недобросовісності,
саме ТОВ «Дісєст» та ПП «Інсайт Плюс»,
як платників податків - податковим
органом не наведено. Також, в акті
перевірки відсутні докази обізнаності
нашого Товариства щодо протиправного
характеру діяльності ПП «Інсайт Плюс»
у ланцюзі постачання, прямої чи
опосередкованої причетності до такої
протиправної діяльності з метою
отримання податкової вигоди.

Таким чином, застосування фінансової
відповідальності за той факт, що
податковим органом не встановлено
наявність умов для здійснення
господарської діяльності контрагентів
нашого Підприємства по другому,
третьому ланцюгах постачання - є
неправомірним з огляду на припис ст.61
Конституції України, яка визначає, що
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Тобто, якщо контрагенти позивача не
виконали своїх зобов'язань по сплаті в
бюджет відповідних сум податків, або
неналежним чином оформили податкову
звітність, то це тягне негативні
наслідки саме щодо цих осіб, а не ТОВ
«Дісєст».

Такої позиції дотримується і Верховний
Суд України. У своєму рішенні від 31.01.2011
р. у справі № 21-47а10 Верховний Суд
України зазначив: «якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту».

Крім того, в оскаржуваній постанові
суд першої інстанції зазначає, що ДПІ у
м. Херсоні надав докази, які свідчать
про правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення, при
цьому суд першої інстанції не зазначив
які саме докази.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що в судове засідання ДПІ у м.
Херсоні надав тільки відзив, який
повністю складається із витримок акту
перевірки (№1644/22.1/34660629 від 14.03.13р.), та
постанову про порушення кримінальної
справи №75-12-05-204/4 та №330199-11. Але при
цьому Відповідач не зміг надати докази
щодо подальшої долі зазначених карних
справ, тобто чи є обвинувальний вирок,
чи справи закриті за недоведеність
скоєння злочину.

Необхідно зазначити, що статтею 62
Конституції України встановлено, що
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Згідно з ч.4 ст.72 КАС України вирок суду
в кримінальній справі або постанова
суду у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою. З аналізу даної норми
вбачається, що обов'язковими для
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили.
Податковим органом вироку суду в
вищенаведених кримінальних справ щодо
ухилення не сплати податків та
фіктивного підприємництва ПП «Інсайт
Плюс» не надано.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи і, крім того, судом порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі вимог ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення вимог
позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дісєст»
задовольнити, постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 17
жовтня 2013 року скасувати, прийняти у
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дісєст» у справі
№821/3074/13-а.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
08.04.2013 року № .

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький