Справа № 805/15195/13-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шинкарьова
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №805/15195/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Куленка О.Д., за
участю представника відповідача Тзіфи
О.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року у справі № 805/15195/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-127 від 09 серпня 2013 року про
сплату недоїмки на суму 8658,71 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.10.2013 року звернулася з
адміністративним позовом до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області було
складено вимогу про сплату боргу № Ф-127
від 09 серпня 2013 року. Зазначену вимогу
позивач отримав 18.10.2013 року. Просила
визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області №
Ф-127 від 09 серпня 2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано протиправною та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області від 09 серпня 2013 року
№ Ф-127 про сплату недоїмки на суму 8658,71
грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваної
постанови та відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
пільги щодо звільнення від сплати
єдиного внеску, передбачені ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», не
розповсюджуються на позивача, оскільки
остання не досягла пенсійного віку,
визначеного ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а отже, зобов'язана
нараховувати та сплачувати єдиний
внесок.

Представник відповідача у
судовому засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Позивач через канцелярію суду
надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, у судове засідання
не з'явився, про розгляд справи був
повідомлений належним чином. З огляду
на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представника апелянта, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та пенсіонером за
віком з 06.03.1999 року довічно. З 01 липня 2009
року отримує пенсію по втраті
годувальника, на підставі її заяви про
перерахунок пенсії, зазначене
підтверджується розпорядженням
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області № 162031 від
01.07.2009 року (а.с. 8, 10, 37, 39).

Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку ОСОБА_3 обрала спрощену
систему оподаткування і вона є
платником єдиного податку (а.с. 9).

09.08.2013 року пенсійним органом винесено
вимогу про сплату боргу № Ф-127 у сумі
8658,71 грн., яку позивач отримав 18.10.2013
року (а.с. 6).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі Закон № 2464) визначено,
що платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058) поняття «пенсія»
визначене як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, у випадках, визначених цим
Законом та зазначено, що «пенсіонер -
це особа, які відповідно до цього
Закону отримує пенсію, довічну пенсію,
або члени її сім'ї, які отримують пенсію
в разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом».

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону № 1058 чоловіки мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років.

Колегія суддів вважає, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону № 1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і в ній
не встановлено ніяких застережень,
зокрема, що не можуть бути звільнені
від сплати єдиного внеску особи, яким
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195,196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області у справі № 805/15195/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року у справі № 805/15195/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-127 від 09 серпня 2013 року про
сплату недоїмки на суму 8658,71 грн. -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції - Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 23
січня 2014 року.

Головуючий суддя Г.М.
Міронова

Судді
І.В. Юрко

А.А. Блохін