Справа № 2а-15993/11/1416
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 р.Справа № 2а-15993/11/1416

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тихонова Наталя Станіславівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В. та Золотнікова О.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26
грудня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Миколаєва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулася з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Миколаєва,
просила визнати дії відповідача щодо
не нарахування у повному обсязі пенсії
неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплату, у зв'язку з втратою
годувальника у розмірі 50% пенсії її
чоловіка, як постраждалому внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, 2 групи інвалідності,
основний розмір пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 07.07.2011 року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 грудня 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
при винесенні постанови порушено норми
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

ОСОБА_2 перебував на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України як
інвалід 2 групи, захворювання якого
пов'язане з Чорнобильською
катастрофою. Крім того, згідно зі
статтею 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його віднесено до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_2, позивач по
справі, з 07.07.2011 року набула право на
отримання пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, яка дорівнюється 50% від
пенсії померлого.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Проте, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року. Пунктом 7 ч. І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
Про Державний бюджет України на 2011 рік
доповнено п. 4, яким встановлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше, тобто пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік».

На виконання вимог п. 4 Прикінцевих
положень Закону України Про Державний
бюджет України на 2011 рік, 6 липня 2011 року
КМ України прийнято Постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23.07.2011 року, та відповідно до
якої зазначено розміри, у яких в
подальшому необхідно здійснювати
виплати зазначеній категорії громадян.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідач, пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, ОСОБА_1 нараховує
та сплачує у розмірах, зазначених у
перелічених вище нормах.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що Конституційним
судом України 25.01.2012р. прийнято рішення
№ 3-рп/2012, в п.3 якого зазначено, що
згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, з яким
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. Реалізація цього
обов'язку здійснюється органами
державної влади відповідно до їх
повноважень.

Конституційний суд роз'яснив, що
надання Верховною Радою України права
Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

З вищевикладеного вбачається, що
Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26
грудня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов