Справа № 520/10377/13-а
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2013-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-а/520/320/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2013 року

Київський районний суд м. Одеси
в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю
секретаря Галоян М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси
про визнання дій щодо відмови у
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці
неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок та доплату
довічного грошового утримання судді у
відставці,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій щодо відмови у перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці неправомірними, зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
доплату довічного грошового утримання,
посилаючись на порушення його прав, як
судді у відставці, через недотримання
відповідачем правових норм, у т.ч.,
прийнятого рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці).

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, посилаючись на
відсутність підстав для перерахунку,
оскільки перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці стосується лише суддів
Конституційного Суду України.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню. Вимоги позивача щодо
відповідних дій та виплат за 2012 р.
ухвалою суду від 16 вересня 2013 року було
залишено без розгляду.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 є суддею Київського районного
суду м. Одеси у відставці з 9 липня 2003
року, йому призначено та виплачується
щомісячне довічне грошове утримання.

У червні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси щодо
перерахунку його щомісячного
грошового утримання, відповідно до
чинного законодавства. Для обчислення
щомісяного довічного грошового
утримання судді у відставці, згідно з
п.3 абзацу 3 та 5 ст. 129, п. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», рішенням Конституційного
Судду України від 3.6. 2013 р. № 3-рп/2013,
ОСОБА_1 надав довідки про заробітну
плату, однако отримав відмову
районного органу Пенсійного фонду
України .

Суд вважає, що відмова відповідача є
безпідставною та протиправною, порушує
обсяг прав судді, гарантований, у тому
числі, Конституцією України.

Постановою Верховної Ради України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» № 2863-Х11від
15.12.1992 р. передбачено право судді у
відставці на щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 80 відсотків
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

Доповненням пункту 1 абзацу другого
та третього цієї постанови Верховної
Ради України № 4016-Х11 від 24.02.1994 р. (у
редакції до 01.01.2008 р.) було встановлено,
що, у разі зміни заробітної плати
суддів, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

Хоча при прийнятті Державного
бюджету України зазначений абзац 3 п. 1
було виключено, Конституційний Суд
України своїм рішенням № 10-рп від
22.5.2008 р. визнав ці дії
неконституційними, зазначивши, що
виключення даного абзацу звужує зміст
і обсяг прав судді, які він мав, обмежує
його конституційні гарантії
незалежності, суперечить ст. 22, 126
Конституції України.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі.

Жодні зміни, що були внесені до
Закону України «Про статус суддів», на
підставі якого позивачеві було
нараховане довічне грошове утримання,
та інші наступні закони, не можуть,
відповідно до чинного законодавства,
обмежувати та звужувати права і обсяг
гарантій суддівської незалежності,
суперечити статті 126 Основного Закону
України.

Конституційний Суд у своїх
рішеннях неодноразово відновлював
порушене та звужене право суддів на
перерахування та обчислення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Так, у рішенні від 18 червня
2007 року № 4-рп/2007, Конституційний Суд
України вже вирішував питання про
недопустимість встановлення в законі
максимального розміру пенсії суддів
або їх щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Рішенням Конституційного Суду
України від 03.06.2013 р. № 3-рп визнано
неконституційним частину третю; перше,
друге, трете речення ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-У1 у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 р. № 3668-У1. Як зазначено у п. 8
абзацу 3 рішення Конституційного Суду
України від 3.6.2013 р. № 3-рп, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового утримання.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено,
що суддівська винагорода регулюється
цим Законом, Законом України "Про
Конституційний Суд України" (422/96-ВР) та
не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Таким чином, зазначені положення
Закону № 3668 у частині поширення їх дії
на Закон № 2453 стосовно виплати пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) суддів у відставці
суперечать вимогам частини першої
статті 126 Конституції України.

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України зазначив, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Частиною 3 ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено, що посадовий оклад судді
місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що
запроваджується поетапно.

Частиною 4 цієї ж статті
передбачено, що посадові оклади інших
суддів установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом:

1) судді апеляційного суду - 1,1;

2) судді вищого спеціалізованого
суду - 1,2;

3) судді Верховного Суду України,
судді Конституційного Суду України - 1,3.

Суддям Конституційного Суду України,
які вперше призначені на посаду судді,
виплачується щомісячна доплата за
вислугу років у розмірі 5,5 відсотка за
кожен рік роботи.

Зазначеним законом у частині 4 ст. 138
передбачено, що, у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Цим законом визначено таким чином
лише порядок нарахування суддівської
винагороди усім суддям, а не право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання лише суддів
Конституційного Суду України.

Законодавець не виокремлював
певну категорію суддів у відставці, які
не мають права на одержання
перерахунку раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання.

Посилання відповідача суперечить
меті встановлення конституційної
гарантії матеріального забезпечення
суддів як елемента їх незалежності,
свідчить про формальний, помилковий
характер відмови відповідача у
законних вимогах. Думка суб'єкта
владних повноважень, чиї дії
оскаржуються, не відповідає принципу
єдиного статусу всіх суддів України та
порушує принцип рівності між суддями у
відставці.

Підтвердженням цього є навіть назва
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3.6.2013 р. - справа щодо змін
умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці.

Оскільки рішення Конституційного
Суду України є остаточним і
обов'язковим до виконання на території
України, має преюдиціальне значення
при розгляді судами позовів у зв'язку з
правовідносинами, що виникли внаслідок
дії положень законів України, визнаних
неконституційними, суд вважає, що
відмова управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси є
протиправною, права позивача -
порушеними у частині вимог за 2013 р.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги
про зобов'язання відповідача виплатити
одноразово недоплачене грошове
утримання судді у відставці за період
по 1 серпня 2013 р., заявлені позивачем у
конкретній грошовій сумі, не
підлягають задоволенню, оскільки
розрахунок конкретної грошової суми
щомісячного довічного грошового
утримання є компетенцією не суду, а
відповідача як районного органа
Пенсійного фонду України.

Крім того, вимога позивача про
зобов'язання відповідача виплатити
недоплачене довічне грошове утримання
судді у відставці за період з 1 січня 2013
р. вже вирішена судом цією постановою і
недоплачене довічне грошове утримання
не підлягає повторному стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. 2,7, 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 22, 58, 126 Конституції України,
ст. 129, ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
р. № 3-рп,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси щодо відмови у перерахунку і
доплаті довічного грошового утримання
судді у відставці протиправними та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси вчинити дії щодо нарахування і
виплати ОСОБА_1 довічного грошового
утримання судді у відставці без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового утримання, - у
розмірі 90 % грошового утримання
працюючих суддів, починаючи з 1 січня
2013 року, з урахуванням раніше
виплачених сум.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України
у Київському районі м. Одеси про
зобов'язання здійснити одноразову
виплату конкретної грошової суми
недоплаченого довічного грошового
утримання судді у відставці за період
з 1 січня 2013 р. по 1 серпня 2013 р.
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Київського районного суду міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя
Пучкова І. М.