Справа № 607/18070/13-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2013 Справа №607/18070/13-а Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Стельмащук П.Я.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
про визнання дій протиправними та
зобов»язання здійснити перерахунок
пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про визнати протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі щодо відмови йому
у здійсненні перерахунку щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці у зв'язку зі зміною
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді з 07 серпня
2013 року, визнання протиправним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
від 06.09.2013 року №18498/09 щодо відмови у
перерахунку щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці
та зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі здійснити
перерахунок та виплатити йому
щомісячне грошове довічне утримання
судді у відставці, виходячи з розміру
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді з 07 серпня
2013 року, без обмеження граничного
розміру щомісячного грошового
довічного утримання.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що Постановою Верховної Ради
України № 2596-VI від 07 жовтня 2010 року у
зв'язку з поданням заяви про відставку
у відповідності до п.9 ч.5 ст.126
Конституції України та наказу №72 по
апеляційному суду Тернопільської
області від 29 жовтня 2010 року він
звільнений з посади судді цього суду.
Розпорядженням начальника Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
йому призначено щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці. В
зв'язку з тим, що з 01.01.2013 року
збільшилася суддівська винагорода
судді працюючого на відповідній
посаді, що підтверджується довідкою
апеляційного суду Тернопільської
області від 07 серпня 2013 року він
звернувся із заявою до Управління
Пенсійного фонду в м.Тернополі про
проведення перерахунку щомісячного
грошового утримання, однак 06 вересня 2013
року йому відмовлено у проведенні
перерахунку з посиланням на те, що
право на перерахунок законодавчо
врегульоване лише для суддів
Конституційного Суду України.

Відповідач заперечив щодо задоволення
позову, надавши суду письмові
заперечення, в яких вказав, що
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів"
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання лише
суддям Конституційного Суду України,
тому у проведенні такого перерахунку
позивачу було відмовлено.

Суд вважає, що наявні достатні підстави
для прийняття законного та
обґрунтованого судового рішення в
порядку скороченого провадження.

Судом встановлено, що Постановою
Верховної Ради України № 2596-VI від 07
жовтня 2010 року у зв'язку з поданням
заяви про відставку у відповідності до
п.9 ч.5 ст.126 Конституції України та
наказу №72 по апеляційному суду
Тернопільської області від 29 жовтня 2010
року ОСОБА_1 звільнений з посади судді
цього суду.

Розпорядженням начальника Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

В зв'язку з тим, що з 01.01.2013 року
збільшилася суддівська винагорода
судді працюючого на відповідній
посаді, що підтверджується довідкою
апеляційного суду Тернопільської
області від 07 серпня 2013 року, ОСОБА_1
звернувся із заявою до Управління
Пенсійного фонду в м.Тернополі про
проведення перерахунку щомісячного
грошового утримання.

06 вересня 2013 року позивачу відмовлено
у проведенні перерахунку з посиланням
на те, що право на перерахунок
законодавчо відрегульовано лише для
суддів Конституційного Суду України
(ч.4 ст.138 Закону України "Про судоустрій
та статус суддів").

Вирішуючи спір суд виходить з
наступного.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч.4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
суддів забезпечується окремим
порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів, установленим
законом, належним матеріальним та
соціальним забезпеченням суддів.

Частиною 1 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст.37 Закону України "Про
державну службу", або за його вибором,
щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (в редакції
Закону від 03.06.2013 року) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст.129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір щомісячного
довічного грошового утримання
безпосередньо пов'язаний із розміром
заробітної плати працюючих суддів
відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп 2011, щомісячне
грошове утримання суддів є самостійною
гарантією незалежності суддів та
складовою його правового статусу.
Правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними. Щомісячне грошове
утримання судді у відставці є належним
утриманням цього судді після
припинення виконання ним своїх
професійних обов'язків та особливою
формою його соціального забезпечення.

Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнане
таким, що не відповідає Конституції (є
неконституційним) частину третю, перше,
друге, третє речення частини п'ятої
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року №2453 в редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року №3668.

При цьому, в рішенні зазначено, що
визначений Законом №2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом №3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон №3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання та
скасувавши право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону
№2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" Конституційний Суд України
зазначив, що в рішенні від 18 червня 2007
року № 4-рп/2007 Конституційний Суд
України вже вирішив питання про
недопустимість встановлення в законі
максимального розміру пенсії суддів
або їх щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначив, що,
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої ст.138
Закону №2453, ст.2 Закону №3668 стосовно
встановлення максимального розміру
пенсії (щомісячне довічне грошове
утримання) суддів суперечить частині
першій ст. 126 Основного Закону України.

Відповідно до частини другої ст.70
Закону України "Про Конституційний Суд
України" у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
року вказано такий порядок виконання
цього рішення:

- ч.3 ст.138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання".

- дія статті 2 Закону №3668 не поширюється
на Закон №2453 від 07.07.2010 року.

- абзац другий пункту другого розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 18
липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
другої, третьої ст.42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV
та без проведення інших перерахунків,
передбачених законодавством.

Відповідно до пп. 3, 4, 5 Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року положення Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08 липня 2011 року №3668-VI,
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиційне значення при розгляді
судами загальної юрисдикції позовів у
зв'язку з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії положень законів
України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші нормативно -
правові акти не мають зворотної дії в
часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, а тому у
разі збільшення розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Одночасно, обов'язок здійснення
перерахунку відповідачем грошового
довічного утримання судді у відставці
у випадку збільшення розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді передбачено п.3
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року №384/2011, та з
урахуванням пп. З, 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2 ( у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року №5-5), оскільки
завданням Пенсійного фонду України та
управлінь Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах є,
зокрема, забезпечення призначення
(перерахунку) пенсій, щомісячного
грошового довічного утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати.

Крім того, відповідно до додатку №2 до
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
грошового довічного утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 січня 2008 року №3-1, затверджено зразок
Довідки про заробітну плату для
обчислення щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці,
у якому зокрема зазначено відомості, що
його (її) заробітна плата, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного грошового
довічного утримання суддям у
відставці.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст.17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, єдиними
засадами організації та діяльності
судів: єдиним статусом суддів, єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів, фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст. 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", за суддею,
звільненим за його заявою про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканості,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Як встановлено судом, до виходу у
відставку ОСОБА_1 працював на посаді
заступника голови апеляційного суду
Тернопільської області, згідно
розрахунку стажу, який дає право на
відставку та отримання щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці стаж роботи складає 36 років 5
місяців 9 днів.

Довідкою апеляційного суду
Тернопільській області від 07 серпня 2013
року № 59 підтверджено, що станом на
01.08.2013 року заробітна плата заступника
голови апеляційного суду становить
23341,45 гривень.

Таким чином системний аналіз норм
права дозволяє суду зробити висновок
про те, що право позивача на
нарахування грошового довічного
утримання судді у відставці, виходячи з
розміру суддівської винагороди
працюючого судді на відповідній посаді
з 07 серпня 2013 року, виходячи з принципу
незворотності дії законів у часі,
повинно залишатися незмінним, а відтак
прийняте рішення управлінням
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
від 06.09.2013 року №18498/09 щодо відмови у
перерахунку ОСОБА_1 щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці є протиправним.

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до п.1.ч.1 ст. 256 КАС України,
суд допускає негайне виконання
постанови про присудження вплати
пенсії у межах суми стягнення за один
місяць.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158, 162, 163, 186, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст.ст.3, 17, 47, 51, 109, 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці
задовольнити.

Визнати протиправними дії та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі від 06.09.2013 року
№18498/09 щодо відмови у перерахунку
ОСОБА_1 щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячного грошового довічного
утримання судді у відставці, виходячи з
розміру суддівської винагороди
працюючого судді на відповідній посаді
з 07 серпня 2013 року без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового довічного утримання.

Допустити негайне виконання постанови
суду в межах суми платежу за один
місяць.

Сплачений судовий збір в розмірі
34,31грн. - відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом

Головуючий
П.Я.Стельмащук