Справа № 320/11209/13-а
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.12.2013
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року.
м.
Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Редько О.В.,

при секретарі
Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до заступника
начальника Запорізької митниці
Міндоходів - начальника управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями, радника митної
служби першого рангу Калаганова Олега
Вікторовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду з
адміністративним позовом про
скасування постанови заступника
начальника Запорізької митниці
Міндоходів - начальника Управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Калаганова О.В. від
22.10.2013р. у справі про порушення митних
правил, визнання протиправними дій
відповідача щодо винесення
оскаржуваної постанови.

В обґрунтування позову вказує, що
05.08.2013р. співробітниками спецзагону ДАІ
Запорізької області в м. Запоріжжі по
пр. Леніна, він був зупинений на
легковому автомобілі «ОРЕL ОМЕGА»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (Польща).

06.09.2013р. головним інспектором
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил було складено протокол №0228/11200/13
про порушення митних правил. В
протоколі зазначено, що з 13.11.2013р.
транспортний засіб «ОРЕL ОМЕGА»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (Польща),
був ввезений на митну територію
України в зоні діяльності Львівської
митниці громадянкою ОСОБА_3 через
митний пост «Краковець», зоні
діяльності Львівської митниці в
митному режимі «Транзит».

Відповідно вказаного протоколу
позивач користувався та
розпоряджався вищевказаним
транспортним засобом без дозволу
митного органу, тобто здійснював
неправомірні операції з транспортним
засобом, митне оформлення якого не
закінчено. Згідно протоколу, зазначені
дії мають ознаки порушення митних
правил, передбачених ч.2 ст. 469 МК
України.

22 жовтня 2013 року відповідач виніс
постанову, якою визнав позивача винним
у вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу
України, наклав адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що складає 8500 (вісім
тисяч п'ятсот) грн.

Позивач вказує, що дії відповідача по
складанню постанови є неправомірними,
а постанова незаконною та такою, що
суперечить нормам діючого
законодавства виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 105 МК України
визначено, що у митний режим
тимчасового ввезення з умовами повним
звільненням від оподаткування митними
платежами поміщуються виключно товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, зазначені у статті 189
цього Кодексу та Додатках В.1-В.9, С, Б до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених
цими Додатками.

Відповідно до ст. 2 Стамбульської
Конвенції кожна із договірних сторін
відповідно до положень цієї Конвенції,
зобов'язується надавати згоду та
тимчасове ввезення транспортних
засобів комерційного та приватного
використання з звільненням від
ввізного мита і податків та без
застосування ввізних обмежень чи
заборон економічного характеру.

Відповідно до статті 5 додатку С до
Конвенції для того, щоб можна було
скористатись правами на пільги, що
надаються цим Додатком: транспортні
засоби комерційного використання
повинні бути зареєстрованими та
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і ввозитись та використовуватись
особами, які здійснюють свою
діяльність з такої території.

В статті 7 додатку С до Конвенції
незважаючи на положення статті 5 цього
Додатку транспортні засоби
комерційного використання можуть
використовуватись третіми особами, які
мають належний дозвіл користувача
права на тимчасове ввезення і які
здійснюють свою діяльність на користь
останнього, навіть якщо вони
зареєстровані або постійно проживають
на території тимчасового ввезення.

Відповідно до договору дарування від 10
жовтня 2012 року транспортний засіб «ОРЕL
ОМЕGА», реєстраційний номер НОМЕР_1 на
праві власності належить ТОВ «SТЕ-ВUD»,
яке зареєстроване за адресою: Польща, м.
Бельсько-Бяла, вул. Ольшова, 67.

Вказаний транспортний засіб був
ввезений на митну територію України в
зоні діяльності Львівської митниці
юридичною особою ТОВ «SТЕ-ВUD» на
підставі технічного паспорту
3018824/а.с.14/. Під час ввезення
транспортного засобу від імені
юридичної особи діяв її працівник
ОСОБА_1, тобто позивач, який на вчинення
цих дій був уповноважений відповідним
дорученням.

Відповідно до трудової угоди позивач
перебуває в трудових правовідносинах з
ТОВ «SТЕ-ВUD», яке є власником
вищевказаного транспортного
засобу./а.с.18-19/

14 листопада 2012 року ТОВ «SТЕ-ВUD» була
видана довіреність на ім'я позивача,
якою Голова Правління уповноважив мене
пересуватися і користуватися належним
підприємству транспортним засобом.
Довіреність дійсна до 14 листопада 2013
року./а.с.15/

Відповідно до статті 5 та статті 7
додатку С до Конвенції, використання
позивачем автомобіля для здійснення
діяльності на користь ТОВ «SТЕ-ВUD», яка
зареєстрована на території Польщі і
яка є власницею транспортного засобу, є
правомірним.

Цей автомобіль є транспортним засобом
комерційного призначення, тому не
підпадає під визначення «товару»
закріпленого у пункті 57 частини 1
статті 4 МК України, а відповідно і
товару, який мається на увазі в частині
2 статті 469 МК України.

Також вважає, що він не є суб'єктом
адміністративної відповідальності за
порушення ч. 2 ст. 469 МК України, оскільки
він перебуває у трудових відносинах з
фірмою - власником автотранспортного,
якою автомобіль був ввезений на
територію України, цією ж юридичною
особою здійснюється використання
транспортного засобу на території
України.

В судове засідання позивач не з'явився,
однак від нього надійшла заява про
розгляд справи у його відсутність, на
задоволені позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки суд не
сповістив..

Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, оцінивши докази, вивчивши
матеріали справи, дійшов наступного
висновку.

Як встановлено судом, 06.09.2013р. головним
інспектором оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Немитьковою
Т.В. було складено протокол про
порушення митних правил №0228/11200/13
відносно ОСОБА_1 Протоколом
встановлено, що 05.08.2013р.
співробітниками ДАІ в Запорізькій
області по пр. Леніна в м. Запоріжжі
було зупинено легковий автомобіль
«ОРЕL ОМЕGА», кузов НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2 (польська
реєстрація), під керуванням
громадянина України ОСОБА_1
Зазначений транспортний засіб було
ввезено на митну територію України та
знаходиться під митним контролем, та
який відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України
не може бути переданий у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам. За результатами проведеної
митної перевірки було встановлено, що
13.11.2012р. зазначений транспортний засіб
був ввезений на митну територію
України в зоні діяльності Львівської
митниці громадянкою ОСОБА_3 через
митний пост «Краковець», зоні
діяльності Львівської митниці в
митному режимі «Транзит».

Відповідно до вказаного протоколу,
позивач користувався та
розпоряджався вищевказаним
транспортним засобом без дозволу
митного органу, тобто здійснював
неправомірні операції з транспортним
засобом, митне оформлення якого не
закінчено. Зазначені дії мають ознаки
порушення митних правил, передбаченого
ч.2 ст. 469 МК України.

Протокол складався за відсутності
особи, яка притягується до
відповідальності. В протоколі
зазначено, що розгляд справи
відбудеться 22.10.2013р. о 16-00 год. за
адресою м. Запоріжжя, вул. Кремлівська,
12, каб. 101.

Розгляд справи відбувся 22.10.2013р. за
відсутності ОСОБА_1

Встановивши обставини, як вони
викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення,
відповідач постановою від 22.10.2013р.
визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні
порушення митних правил, передбаченого
ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України,
наклав адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 8500 (вісім тисяч
п'ятсот) грн. В обґрунтування
прийнятого рішення послався на ч.4 ст. 380
МК України, відповідно до якої даний
транспортний засіб може
використовуватися на митній території
України виключно тією особою, яка
ввезла його в Україну, і встановив, що
ОСОБА_1 всупереч зазначеним вимогам
закону користувався вищевказаним
транспортним засобом без дозволу
митного органу, тобто, здійснював
неправомірні операції з транспортним
засобом, митне оформлення якого не
закінчено.

Стаття 2 КАС України визначає, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Під час прийняття постанови у справі
адміністративного судочинства суд
вирішує питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження.

Оскаржувана постанова винесена з
порушенням прав особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, передбачених ст.ст.
494, 498, 526 МК України. Протокол
складався за відсутності особи, яка
притягується до відповідальності,
однак жодних доказів направлення або
вручення ОСОБА_1 протоколу про
адміністративне правопорушення
матеріали справи не містять,
відповідачем не надано.

Розгляд справи відбувся 22.10.2013р. за
відсутності ОСОБА_1, жодних доказів, що
останнього інформували про час і
місце розгляду справи про порушення
митних правил, матеріали справи не
містять, відповідачем не надано.

Згідно з ч.2 ст. 495 МК України посадова
особа митного органу, яка здійснює
провадження у справі про порушення
митних правил, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом та правосвідомістю.

Доказами у справі про порушення митних
правил є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Перелік
таких доказів визначений ч.1 ст. 495 МК
України.

Відповідно до матеріалів справи,
єдиним доказом, на підставі якого було
винесено оскаржувану постанову, є
протокол про порушення митних правил.
Згідно пояснень представника
відповідача, будь-які інші докази
відсутні.

При винесенні постанови не були
з'ясовані в повному обсязі обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи, а встановлені
обставини та висновки жодними доказами
не підтверджені.

Так, судом встановлено, що легковий
автомобіль «ОРЕL ОМЕGА», реєстраційний
номер НОМЕР_1 (Польща) відповідно до
договору дарування від 10 жовтня 2012
року на праві власності належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю ТОВ «SТЕ-ВUD», яке
зареєстроване за адресою: Польща, м.
Бельсько-Бяла, вул. Ольшова, 67.

Даний транспортний засіб був ввезений
на митну територію України в зоні
діяльності Львівської митниці на
підставі технічного паспорту 3018824
працівником ТОВ «SТЕ-ВUD» ОСОБА_1, який
під час ввезення транспортного засобу
діяв від імені юридичної особи, і який
на вчинення цих дій був уповноважений
відповідним дорученням ТОВ «SТЕ-ВUD».
Вказані обставини підтверджуються
договором дарування транспортного
засобу, дорученням ТОВ «SТЕ-ВUD».

Позивач відповідно до трудової угоди
перебуває в трудових правовідносинах з
ТОВ «SТЕ-ВUD» - власником вищевказаного
транспортного засобу.

14.11.2012 року ТОВ «SТЕ-ВUD» видало
довіреність на ім'я ОСОБА_1, якою
Голова Правління уповноважив ОСОБА_1
пересуватися і користуватися
транспортним засобом «ОРЕL ОМЕGА»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (Польща). В
довіреності зазначено, що вказаний
транспортний засіб є службовим
автомобілем у розпорядженні фірми, а
громадянин України ОСОБА_1, який
працевлаштований на підставі договору
доручення в фірмі «SТЕ-ВUD», що згідно з
Конвенцією про тимчасовий ввіз
автомобілів, речей і товарів від 26
червня 1990 року, ратифікованої у 2004 році
(згідно з додатком С) дає йому право
пересуватися даним транспортним
засобом на території України.
Довіреність дійсна до 14 листопада 2013
року.

На підставі укладеного договору і
довіреності фірма «SТЕ-ВUD» має трудові
відносини з ОСОБА_1, який уповноважений
представляти інтереси фірми і
виконувати трудові угоди на території
України.

Таким чином, транспортний засіб «ОРЕL
ОМЕGА», реєстраційний номер НОМЕР_1
(Польща), власником якого є
зареєстроване на території Польщі ТОВ
«SТЕ-ВUD», ввезений та митну територію
України працівником ТОВ «SТЕ-ВUD»
ОСОБА_1, який діяв на підставі
довіреності, і використовувався ТОВ
«SТЕ-ВUD» для здійснення своєї
зовнішньоекономічної діяльності на
території України шляхом надання
довіреності ОСОБА_1, який перебував з
ТОВ «SТЕ-ВUD» у трудових відносинах на
підставі трудової угоди.

Вказані обставини посадовою особою
митного органу не були встановлені під
час розгляду справи про порушення
митних правил відносно ОСОБА_1, їм не
дана належна оцінка. Протоколом про
адміністративне правопорушення не
встановлено, а в постанові не
обґрунтовано висновок з посиланням на
докази у справі, що даний транспортний
засіб ввезений на митну територію
України як транспорт особистого
користування і на нього
розповсюджуються положення ч. 4 ст. 380
МК України.

Пояснення сторін у справі щодо порядку
та обставин ввезення транспортного
засобу на митну територію України, що в
свою чергу визначає, чи підпадає даний
транспортний засіб під визначення
«товару» в розумінні п.57 ч.1 ст. 4, ч.2 ст.
469 МК України, жодними документами
не підтверджені, відповідно, доводи
позивача, що зазначений транспортний
засіб є транспортним засобом
комерційного призначення, належними
доказами не спростовані.

Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Клопотань щодо витребування
додаткових доказів учасниками процесу
не заявлялося, з урахуванням пояснень
представника відповідача, підстав для
їх витребування судом з власної
ініціативи не вбачається.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
довів суду правомірність прийнятого
рішення, у зв'язку з чим позов про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги законні та
обґрунтовані, підтверджені доказами,
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
заступника начальника Запорізької
митниці Міндоходів - начальника
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями, радника
митної служби першого рангу Калаганова
Олега Вікторовича про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити в
повному обсязі.

Постанову у справі про порушення
митних правил №0228/11200/13 від 06.09.2013р.,
винесену Заступником начальника
Запорізької митниці Міндоходів -
начальником Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Калагановим Олегом
Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ч.2 ст. 469 Митного Кодексу України і
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
8500,00 грн. - скасувати.

Постанова місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О.В.Редько