Справа № 2а/1770/3501/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/35040/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
15.11.2011

та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 03.05.2012

у справі № 2а/1770/3501/2011 (2а/1770/3501/2012)

за позовом Дочірнього
підприємства «Ліфтсервіс» Малого
приватного підприємства «Леда»

до Державної
податкової інспекції у м. Рівне

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Дочірнє підприємство «Ліфтсервіс»
Малого приватного підприємства «Леда»
(надалі - позивач, ДП «Ліфтсервіс» МПП
«Леда») звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівне (надалі - відповідач, ДПІ у м.
Рівне) про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15.11.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.05.2012 позов
задоволено частково: визнано
протиправними та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівне від
21.02.2011 № про збільшення грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 7683,75
грн. (6147,00 грн. - основний платіж, 1536,75
грн. - штрафні (фінансові) санкції) та
податкове повідомлення-рішення від
21.02.2011 № у частині збільшення
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток на загальну суму
9605,00 грн. (7684,00 грн. - основний платіж,
1921,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу відповідача, за
змістом яких проти вимог останньої
заперечує з мотивів її
необґрунтованості та просить вказану
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, представниками податкового
органу проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
проведенні взаєморозрахунків з ПП
«Велсі», ПП «Західлісбуд», ПП
«Агроімпекс ресурс», ПОГ «Інвабуд» за
період з 01.10.2007 по 30.09.2010, за
результатами якої 07.02.2011 складено акт №
136/23-100/3039794 (надалі - акт).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем приписів: підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5, абз. 4 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України від
28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (надалі - Закон
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»), який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 151 173,83 грн.;
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (надалі -
Закон України «Про податок на додану
вартість»), який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 6 147,21 грн.

На підставі акта відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення від
21.02.2011: № , яким визначено позивачу
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 7 683,75 грн., у т.ч. 6 147,00 грн. -
основного платежу та 1 536,75 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій; № ,
яким визначено позивачу суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 18 967,50 грн., у
т.ч. 15 174,00 грн. - основного платежу та 3
793,50 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Вказані податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням Державної податкової
адміністрації в Рівненській області
від 27.04.2011 та рішенням Державної
податкової адміністрації України про
результати розгляду скарги від 08.07.2011 №
12484/6/25-045 податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5, вказаного Закону, визначено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких, передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит - сума, на
яку платник податків має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними
деклараціями(іншими подібними
документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту).

Судами встановлено, що підставою для
визначення ДП «Ліфтсервіс» МПП «Леда»
податкових зобов'язань з податку на
прибуток та податку на додану вартість
стали висновки ДПІ у м. Рівне про
безпідставне включення позивачем,
зокрема, за господарськими операціями
з ППФ «Велсі» до складу податкового
кредиту податок на додану вартість у
січені 2008 року в сумі 6 147,21 грн., та до
валових витрат суму витрат на
придбання товарно-матеріальних
цінностей у I кв. 2008 року - 7 684,00 грн.

ДП «Ліфтсервіс» МПП «Леда»
зареєстроване як юридична особа 22.04.1999
та включене до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, що підтверджується довідкою з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України №
001729. Основними видами діяльності
позивача за КВЕД є: 45.31.0
Електромонтажні роботи, 51.87.0 Оптова
торгівля іншими машинами та
устаткуванням, 74.20.1 Діяльність у сфері
інжинірингу, 29.22.2 Ремонт, технічне
обслуговування та монтаж
підіймально-транспортного
устаткування.

Для здійснення господарської
діяльності з обслуговування ліфтів ДП
«Ліфтсервіс» МПП «Леда» використовує
нежиле приміщення за адресою: м. Рівне,
вул. Ювілейна, 13, орендоване згідно з
договором оренди від 31.05.2002 № 206.

Як встановлено судами, у періоді, який
перевірявся податковим органом,
позивач виконав роботи з технічного
обслуговування та поточного ремонту
ліфтів і диспетчерського обладнання,
капітального ремонту ліфтів.

Дані роботи виконано на підставі
наступних договорів: від 15.12.2004 № 1-Р,
укладеного з ЖКП «Перспективне», від
15.12.2004 № 2-Р, укладеного з ЖКП «Сонячне»,
від 15.12.2004 № 15-Р, укладеного з ЖКП
«Галицьке», від 15.12.2004 № 16-Р, укладеного
з ЖКП «Західне», від 03.06.2008 № 273,
укладеного з УЖКГ м. Рівне.

Факти виконання робіт підтверджуються,
наявним у справі, актами приймання
виконаних робіт та кошторисами.

Кількість матеріалів та деталей,
необхідних для технічного
обслуговування та поточного ремонту
ліфтів і диспетчерського обладнання, а
також капітального ремонту ліфтів, за
вищевказаними договорами, ДП
«Ліфтсервіс» МПП «Леда» відображено в
актах на списання матеріалів з
технічного обслуговування ліфтів, які
також містяться у справі.

Вказані матеріали, які
використовувалися для обслуговування
ліфтів, придбані позивачем у ПП
«Агроімпекс-Ресурс», ПП «Західлісбуд»,
ПОГ «Інвабуд» та ППФ «Велсі».

Зокрема, операції щодо придбання
товарно-матеріальних цінностей у ППФ
«Велсі», оформлені накладною від 28.01.2008
№ 11.1 та податковими накладними від
28.01.2008 № 11.1 і № 11.2 на загальну суму 36 883,25
грн., у т.ч. податок на додану вартість 6
147,21 грн. Розрахунки між сторонами
проведено в повному обсязі у
безготівковій формі, що
підтверджується банківською випискою
від 28.01.2008.

Крім того, у матеріалах справи
містяться довіреності, які видавалися
позивачем для власних працівників, на
отримання товару від вказаного
постачальника, що вбачається з журналу
реєстрації довіреностей ДП
«Ліфтсервіс» МПП «Леда».

Також, як встановлено судами, валові
витрати та податковий кредит,
сформовані позивачем, за результатами
господарських операцій між позивачем
та ППФ «Велсі», підтверджуються
видатковою накладною, банківською
випискою та податковими накладними,
складеними відповідно до вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість».

На момент вчинення спірних
господарських операцій з ДП
«Ліфтсервіс» МПП «Леда», ППФ «Велсі»
мало статус юридичної особи та було
платником податку на додану вартість.

Тобто, наявними у справі первинними
документами підтверджується як
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом, так і використання,
придбаних у ППФ «Велсі»
товарно-матеріальних цінностей у
господарській діяльності позивача для
обслуговування ліфтів.

Посилення відповідача в акті перевірки
на довідку про легалізацію від 04.06.2009 №
16/35-40, що складена Управлінням боротьби
з відмиванням доходів, одержаних
злочинним шляхом, ДПА в Рівненській
області, як на підтвердження
безтоварності господарських операцій
позивача з ППФ «Велсі» є
безпідставними, оскільки, викладені у
ній доводи, не підтверджуються жодним
належним доказом.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає правильними висновки судів
попередніх інстанцій, якими визнано
протиправними та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівне від
21.02.2011 № про збільшення грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 7683,75
грн. (6147,00 грн. - основний платіж, 1536,75
грн. - штрафні (фінансові) санкції) та
податкове повідомлення-рішення від
21.02.2011 № у частині збільшення
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток на загальну суму
9605,00 грн. (7684,00 грн. - основний платіж,
1921,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень, судом першої та
апеляційної інстанцій були порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
15.11.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 03.05.2012 у справі № 2а/1770/3501/2011
(2а/1770/3501/2012) залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам,які беруть участь у
справі, та може бути переглянута з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна