Справа № 801/10970/13-а
Суддя: Яковлєв С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 р. 10,18 Справа №801/10970/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Яковлєва С.В.

при секретарі Баценко А.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої
служби Бахчисарайського районного
управління юстиції

про визнання бездіяльності
протиправною,

за
участю представників:

від позивача - ОСОБА_2, позивач,
паспорт серія НОМЕР_1;

ОСОБА_3,
представник, договір № б/н від 25.11.2013
року;

від відповідача - не з'явився;

Суть спору: ОСОБА_1 (далі позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції (далі відповідач) про визнання
бездіяльності державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції щодо невиконання Закону
відносно припинення виконавчого
провадження з примусного виконання
виконавчого листа Бахчисарайського
районного суду про конфіскацію
частини майна ОСОБА_4, у зв'язку із його
смертю.

Ухвалами суду від 06.01.2014 року відкрито
провадження в адміністративній
справі.

У судовому засіданні, яке відбулось
23.01.2014 року, позивач та його
представник наполягали на задоволенні
адміністративного позову з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника не
забезпечив, про час, день та місце його
проведення повідомлений належним
чином, 15.01.2014 року від нього надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов № 03-21/35 від
13.01.2014 року.

Суд, враховуючи належним чином
повідомлення відповідача про час, день
та місце розгляду справи, приймаючи до
уваги відсутність в матеріалах справи
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи,
керуючись ст. 128 КАС України, ухвалив
продовжити розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
позивача та його представника, суд

ВСТАНОВИВ

На примусовому виконанні у
Відділі державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції знаходився виконавчий лист
№ 1-218, виданий 30.08.2007 року
Бахчисарайським районним судом АР
Крим, про конфіскації 1/2 частини майна,
яке належало засудженому ОСОБА_4.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції від 30.11.2007 року відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 1-218, виданого 30.08.2007 року
Бахчисарайським районним судом АР
Крим.

Ст.19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинен він дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта., встановлюючи чи
прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1)
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, яка
діяла на момент прийняття відповідачем
постанови від 30.12.2010 року про
закінчення виконавчого провадження -
далі Закон) було вказано, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст.2
Закону ).

Відповідно до ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ст.17 Закону зазначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами.

Згідно зі ст. 50 Закону у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 52 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту (ч. 2 ст. 57
Закону)

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону
постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону з
майна боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Судом встановлено, що
постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції від 30.11.2007 року відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 1-218, виданого 30.08.2007 року
Бахчисарайським районним судом АР
Крим.

Відповідачем 26.05.2009 року
складено акт опису й арешту майна, а
саме 1/2 частини 1/3 долі квартири
АДРЕСА_1.

Матеріали справи свідчать про те,
що в порядку ст. 61 Закону України «Про
виконавче провадження» 06.12.2010 року у
зв'язку з відсутністю потенційних
покупців майна та зняттям його з
реалізації, було створено комісію,
якою 13.12.2010 року було прийнято рішення
про безоплатну передачу
конфіскованого майна (1/2 частини 1/3
долі квартири АДРЕСА_1) Поштовській
селищній раді, про що складено
відповідний протокол від 13.12.2010 року.

Державним виконавцем 30.12.2010 року
винесено постанову про зняття арешту
з майна, а саме: 1/2 частини 1/3 долі
квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
30.12.2010 року відповідачем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що 30.12.2010 року до
дати смерті боржника ( 30.07.2012 року)
державним виконавцем винесено
постанови про зняття арешту з майна, а
саме: 1/2 частини 1/3 долі квартири
АДРЕСА_1 та про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 1-218, виданого
30.08.2007 року Бахчисарайським районним
судом АР Крим.

З огляду на зазначене вище, суд
дійшов висновку, що матеріалами справи
спростовуються твердження позивача
щодо бездіяльності відповідача
відносно закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із смертю 30.07.2012
року боржника, в насідок чого відсутні
підстави для задоволення
адміністративного позову..

Під час судового засідання, яке
відбулось 23.01.2014 року були оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ
постанову складено 27.01.2014 року.

Керуючись ст.ст. 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Яковлєв С.В.