Справа № 818/6656/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 818/6656/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Будакова
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
17.09.2013р. по справі № 818/6656/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області,
Старшого державного податкового
ревізора - інспектора Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Барнєвої Валерії
Сергіївни та головного державного
ревізора - інспектора Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Кобзаренко Романа
Олександровича

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області, в якому просив
визнати неправомірними дії старшого
державного податкового
ревізора-інспектора ДПІ у м. Сумах
Барнєвої В.С. та головного державного
ревізора-інспектора Кобзаренко Р.О. в
частині безпідставних висновків
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства ОСОБА_4 за період з 01
квітня 2010 року до 31 грудня 2012 року,
викладених в акті від 04 липня 2013 року №
2340/17.1-17//129.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 р. у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 р. та прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
Податкового кодексу України, КАС
України та не відповідність висновків
суду обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
р. залучено до участі у справі за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнати неправомірними
дії у якості других відповідачів
старшого державного податкового
ревізора - інспектора Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Барнєву Валерію
Сергіївну та головного державного
ревізора - інспектора Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області Кобзаренко Романа
Олександровича .

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем ДПІ у м. Сумах проведена
позапланова документальна виїзна
перевірка з питань дотримання
податкового та іншого законодавства
позивача за період з 01 липня 2011 року до
30 вересня 2012 року, за результатами якої
складено акт від 04 липня 2013 року №
2340/17.1-17//129 (т.1, а.с.10-34).

Вищезазначена перевірка проведена на
підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82
Податкового кодексу України та наказу
від 17 червня 2012 року №1387 та у зв'язку з
отриманням органом ДПС постанови
Прокуратури Сумської області від 11
червня 2013 року (т.2, а.с.165-166) про
призначення документальної
позапланової виїзної перевірки у
кримінальному провадженню №000012,
з метою перевірки ознак злочину,
передбаченого ст. 212 КК України.

Актом перевірки № 2340/17.1-17//129 від 04
липня 2013 року, встановлені порушення
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» №1392 від 26 грудня 1992 року зі
змінами та доповненнями, п.5.1 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 22 травня1997 року, п.164.1
ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177
Податкового кодексу України та
донараховано до сплати в бюджет
податку на доходи фізичних осіб в сумі 1
046 650, 37 грн., а також порушення пп.4.2.1 п.4.2
ст..4, п.8.1 ст.8, п.19.2 ст.19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22 травня 2003 року, порушення п.п.162.2.2
ст.162.2 ст.162, пп.168 Податкового кодексу
України, та встановлено заниження
податку на доходи фізичних осіб на суму
1 005 782, 96коп. (т.1, а.с.33).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги безпідставні та
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Порядок оформлення результатів
перевірок платників податків органами
ДПС врегульовано Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації України 22
грудня 2010 р. № 984, та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 р. за № 34/18772.

Відповідно абзацу 1 пункту 3 розділу I
Порядку, оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства (в подальшому
Порядок) визначено, що акт службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Пунктами 5 і 6 Порядку також визначено,
що факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно з п. 7 розділу IV Порядку, за
результатами розгляду керівником
органу державної податкової служби
(його заступником) акта перевірки,
заперечень посадових осіб платника
податків або його законних
представників та інших матеріалів
перевірки, у терміни та порядку,
встановлені Кодексом, приймаються
відповідні податкові
повідомлення-рішення.

У разі якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
перевірки, призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону
або закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до
дня набрання законної сили
відповідним рішенням суду.

Матеріали перевірки разом з
висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку.

Статус таких матеріалів перевірки та
висновків органу державної
податкової служби визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що акт перевірки - це
лише службовий документ, компетентна
обґрунтована думка (позиція) ревізора
щодо результатів перевірки, яка
викладена ним для використання
уповноваженою службовою особою при
прийнятті конкретного управлінського
рішення. Уповноважена службова особа
при прийнятті управлінського рішення
на підставі акту перевірки або суд під
час розгляду кримінальної справи за
наявності інших переконливих доказів
може як погодитися з думкою (позицією)
ревізора, так і відхилити її.

Крім того, у позовні й заяві позивач
фактично не згоден з висновками
вищезазначеного акту перевірки, який
не є рішенням (актом індивідуальної
дії) в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, він не є обов'язковим до
виконання, не тягне для позивача ніяких
правових наслідків, а тому дії
інспекторів ДПІ у м. Сумах, пов'язані із
визначенням його змісту не можуть бути
оскарженими та скасованими, оскільки
право перевіряти платників податків
належить виключно органам державної
податкової служби.

Відповідно до пп. 20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Право податкового органу на проведення
перевірки підлягає законодавчим
обмеженням та реалізується з
дотриманням порядку, встановленого
законом.

Органи державної податкової
служби наділені повноваженнями
здійснювати перевірки дотримання
платником податків лише того
законодавства, контроль за дотриманням
якого на них покладено.

Пунктом 86.8 ст. 86 Податкового кодексу
України визначено, що податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до органу державної
податкової служби за основним місцем
обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 56.1 ст. 56 Податкового кодексу
України, передбачено право платника
податку оскаржити в адміністративному
або судовому порядку рішення, прийняте
контролюючим органом, яке відповідно
до п.п. 14.1.157. п. 14.1 ст. 14 ПК України є
письмовим повідомленням контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Податкова перевірка закінчується
безпосередньо оформленням акту
перевірки або довідкою, тоді як
прийняття податкового
повідомлення-рішення - наслідок
здійсненої перевірки, в результаті
якої виявлено порушення, а не один з
етапів контрольного заходу.

Відсутність рішення податкового
органу за результатами перевірки не
може свідчити про протиправність
проведення перевірки, неприйняття
податкового повідомлення-рішення, та
правомірність порушення кримінальної
справи не є предметом оцінки та
дослідження в зазначеній справі.

Дії податкового органу зі складання
акту перевірки є способом реалізації
наданих суб'єкту владних повноважень
компетенції. Самі по собі дії зі
складання акту не тягнуть для особи
будь-яких правових наслідків.

Відповідно до норм Податкового кодексу
України та Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
перевірки є лише джерелом інформації
для прийняття рішення податковим
органом за результатами проведеної ним
перевірки, яке буде обов'язковим для
виконання для суб'єкта господарювання,
та породжуватиме юридично значимі
наслідки в разі його невиконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Статтею 2 та ст. 17 КАС України,
передбачено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Колегія суддів зазначає, що акт
перевірки, в якому відображено
узагальнений опис виявлених
перевіркою порушень законодавства, що
в свою чергу відповідає встановленим
правилам складання акта перевірки, не є
правовим документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

Крім того, акт перевірки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 КАС, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що висновки, викладені в
акті перевірки, можуть бути підставою
для прийняття податкових
повідомлень-рішень, і саме при розгляді
адміністративної справи про
правомірність вказаних рішень, може
досліджуватись питання правомірності
висновків податкового органу,
викладених в акті перевірки, оскільки
саме на їх підставі приймаються
вказані податкові
повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем оформлено
результати перевірки належним
документом, як це передбачено чинним
законодавством - актом перевірки, дії
по складанню якого, відповідно до
вищенаведених норм матеріального
права, є способом реалізації наданих
податковому органу компетенції як
суб'єкта владних повноважень, а дії
податкового органу по його
застосуванню у спосіб та порядок,
передбачені чинним законодавством, є
обов'язком вказаного суб'єкта владних
повноважень.

Факт скоєння позивачем злочина
передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,
підлягає доказуванню під час розгляду
кримінальної справи справи у суді.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем було забезпечено право
позивача на надання заперечень до акту
перевірки відповідно до вимог п. 86.7 ст.
86 ПК України, яким він скористався, що
не заперечувалося представниками
сторін в судовому засіданні (т.2, а.с.168).

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін і кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
запереченя.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 17.09.2013р. по
справі № 818/6656/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Бартош Н.С. Курило Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений
20.01.2014 р.