Справа № 812/9007/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/9007/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року по адміністративній справі
№812/9007/13-а за позовом Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Луганської області до ОСОБА_2 про
стягнення надмірно сплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного
фонду України в Луганській області
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2
про стягнення надмірно сплаченої
пенсії у розмірі 5464,66 грн, в
обґрунтування якого зазначило, що
ОСОБА_2 з 31.12.2007 року перебуває на обліку
та отримує пенсію у Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Луганській області відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб». Відповідно до особистої заяви
ОСОБА_2 отримував з 31.12.2007 року надбавку
на утримання непрацездатних дітей до 18
років як непрацюючий пенсіонер. Згідно
даних персоніфікованого обліку ОСОБА_2
працював з 01.02.2009 року по 30.09.2009 року та з
01.02.2011 року по 31.08.2011 року, а тому, на
думку позивача, відповідачу
безпідставно було виплачено надбавку
на утримання непрацездатних дітей за
зазначені періоди, у зв'язку із чим
ГУПФУ в Луганській області звернулося
до суду із позовом.

Дохід, який отримав позивач за
договором банківського обслуговування
з ПАТ «КБ «Приватбанк» був об'єктом
сплати страхових внесків, що за ст.11
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є підтвердженням
належності позивача до працюючих осіб,
а оспорюване рішення УПФУ №1 від 16
лютого 2012 року винесене через
неповідомлення відповідача про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсійних виплат або їх
припинення, тому просила суд
задовольнити у повному обсязі.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивачем подана апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції, в якій він просить скасувати
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В скарзі зазначив, що суд першої
інстанції не повно з'ясував обставини
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Відповідач по
справі був найманою особою, отримував
дохід, про ці обставини позивачу не
повідомив, у зв'язку із чим не мав права
на надбавку на утримання
непрацездатних дітей за зазначені в
позові періоди.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення, що дає
суду право розглянути справу у їх
відсутність у порядку письмового
провадження на підставі ст.197 ч.1 п.2 КАС
України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_2
перебуває на обліку та отримує пенсію у
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Луганській області
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» з 31.12.2007 року.

Відповідно до особистої заяви
ОСОБА_2 з 21.12.2007 року отримував надбавку
на утримання непрацездатних дітей до 18
років як непрацюючий пенсіонер.

ГУ ПФУ в Луганській області 03.12.2010
року прийнято рішення №2098/26 про
стягнення сум пенсії, виплачених
надміру з 01 березня 2012 року за
результатами проведеної перевірки,
якою на підставі матеріалів пенсійної
справи позивача, виписок з його
облікової картки та індивідуальних
відомостей, встановлено, що у грудні 2011
року січні, лютому 2012 року позивач
працював та з виплачених ПАТ КБ
«ПриватБанк» йому доходів банк
сплачував страхові внески до
пенсійного фонду.

З до пояснень ОСОБА_2, наданих в
суді першої інстанції, та
листа-відповіді ПАТ КБ ,»Приватбанк»
від 20.10.2011 року № 30.1.0.0/2-1110113/2491
вбачається, що за заявою позивача ПАТ
КБ «,Приватбанк» йому відкрито рахунок
та надано кредитну карту, перед чим
ознайомлено з Правилами користування
платіжною карткою, Умовами надання
банківських послуг, Тарифами банку, що
складає договір про надання
банківських послуг, укладений між
позивачем та банком. В рамках цього
договору банком публічно
запропоновано усім клієнтам
винагороду за залучення нових
клієнтів. Банком запроваджено нову
систему та затверджені Правила,
відповідно до яких розширені права
клієнтів та визначено випадки, за яких
банком проводяться виплати клієнтам,
які надали інформацію, необхідну для
випуску банківського продукту/послуг
для залучення нового клієнта діють
спеціальні умови, які є частиною Умов
та правил надання банківських послуг.
Умови виплат винагороди за надання
інформації для випуску банківського
продукту та для залучення нових
клієнтів, розміщенні на сайті банку,
адресовані необмеженому колу осіб, про
що ПАТ КБ «Приватбанк» вказав у своєму
листі від 26 березня 2012 року (а.с.34-36).

Відповідно д п.2.3 Правил надання
банківських послуг, позивач не є
працівником банку, але діє від його
імені при наданні консультаційних
послуг та, згідно з п.3.1 цих Правил,
позивач має право отримувати
винагороду за надання послуг.

Згідно з листом-відповіддю ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 20.10.2011 року
№30.1.0.0/2-1110113/2491 з ОСОБА_2, трудових угод
не укладалось, трудові правовідносини
між банком і позивачем відсутні, що
узгоджується із даними трудової книжки
відповідача, долученої до матеріалів
справи в копії (а.с.34-36)

Як вбачається із зазначеного
листа-відповіді ПАТ «КБ "ПриватБанк»,
виплати відповідачу носили разовий
характер, за які банком відповідно до
чинного законодавства було утримано та
перераховано відповідні внески на всі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в тому числі і
до Пенсійного фонду України. Крім того,
за цей період до органів Пенсійного
фонду України ПАТ «КБ «ПриватБанк»
подано звітність встановленої форми,
дані з якої надійшли до системи
персоніфікованого обліку.

Статтею 60 Закону України «,Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» визначено, що пенсіонери
зобов'язані повідомляти органам
пенсійного забезпечення про обставини,
що спричиняють зміну розміру пенсії
або припинення її виплати. В разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду. Суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера (подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі його сім'ї тощо), можуть
бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень органу, який призначає пенсію,
чи суду.

Згідно Закону України «Про
охорону праці», працівник - особа, яка
працює на підприємстві, в організації,
установі та виконує обов'язки або
функції згідно з трудовим договором
(контрактом).

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про оплату праці», заробітна плата - це
винагорода, обчислена як правило у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Оскільки ОСОБА_2 не є працівником
чи найманою особою ПАТ «КБ
"ПриватБанк», не отримував заробітну
плату відповідно до вищенаведених норм
законодавства, а тому не може вважатися
працюючою особою, таким чином на нього
розповсюджується дія постанови
Кабміну "Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян"
№198 від 11 березня 2009 року.

Крім того, ст. 1144 ЦК України
передбачається, що особа має право
публічно пообіцяти винагороду
(нагороду) за передання їй відповідного
результату (передання інформації,
знайдення речі, знайдення фізичної
особи тощо).

Статтею 1148 КК України закріплено,
що в разі виконання завдання і
передання його результату особа, яка
публічно пообіцяла винагороду
(нагороду), зобов'язана виплатити її.

Таким чином, ПАТ «КБ "ПриватБанк»
за надання інформації про потенційних
клієнтів було виплачено позивачу
винагороду на підставі публічної
обіцянки винагороди без оголошення
конкурсу, що не можна ототожнювати з
трудовим договором або договором на
виконання робіт, оскільки останні
мають іншу правову природу.

Водночас, відповідно до статті 19
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», винагороди фізичним
особам за надання послуг за угодами
цивільно-правового характеру
визначені об'єктом для нарахування
страхових внесків.

Статтею 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що громадяни
виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру, підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, тобто є
застрахованими особами.

Роботодавці є страхувальниками
для вищезазначених застрахованих осіб
і відповідно - платниками страхових
внесків до Пенсійного фонду.

Згідно з даними
персоніфікованого обліку
(індивідуальними відомостями про
застраховану особу) ОСОБА_2 отримував
грошову винагороду, з якої були
сплачені страхові внески до ПФУ
(а.с.17-а-18).

Згідно листа-відповідача ПАТ КБ
«ПриватБанк» банком, відповідно до
вимог ст. 11 вказаного Закону, були
сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за отримані доходи
позивачем за ознакою доходу - "102" -
винагорода, а не заробітна плата чи
цивільно-правовий договір (угода).

Відтак, позивач помилково вважав,
що сама по собі сплата внесків до
пенсійного фонду є підставою вважати
особу, за яку такі внески сплачені,
працюючою, без урахування об'єкту, з
якого сплачуються такі внески та
розміру такого внеску.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову. Доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б при звели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року по адміністративній справі
№812/9007/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року по адміністративній справі
№812/9007/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду у
письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В. Бишов

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва