Справа № 2а/2270/4873/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/71845/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Ланченко Л.В., Степашко О.І.,

за участю секретаря Сватко А.О.

та представників сторін:

позивача - Ващенко М.С.

відповідача - не з'явились,

Генеральної прокуратури України -
Чубенка В.В.,

розглянув у судовому засіданні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому (далі -
ДПІ)

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 10.05.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2011

у справі № 2270/4873/11

за позовом відкритого акціонерного
товариства "Темп" (далі - Товариство)

до ДПІ

та головного управління Державного
казначейства України у Хмельницькій
області,

за участю прокуратури м. Хмельницького,

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетного відшкодування.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 10.05.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06.10.2011, позов задоволено повністю;
визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення від 22.03.2011 №
/658; з Державного бюджету України
на користь позивача стягнуто бюджетне
відшкодування ПДВ у сумі 913 794 грн.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що право позивача на отримання
оспорюваної суми бюджетного
відшкодування підтверджується
документально, тоді як податковим
органом не доведено існування
обставин, з якими чинне законодавство
пов'язує необґрунтованість податкової
вигоди.

На вказані судові акти ДПІ подано
касаційну скаргу, в якій скаржник
просить скасувати ухвалені у справі
судові акти та відмовити у позові. На
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що відсутність
факту надмірного находження
відповідної суми ПДВ до бюджету
виключає право позивача на отримання
оспорюваної суми бюджетного
відшкодування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, підставою
для визначення позивачеві суми
завищення бюджетного відшкодування
ПДВ за квітень, травень, червень,
вересень, жовтень, листопад 2010 року в
загальному розмірі 913 794 грн. згідно з
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням став висновок
ДПІ про те, що постачальники позивача
не задекларували та не сплатили
кореспондуючі суми податкових
зобов'язань, як це було виявлено за
результатами співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту у
розрізі контрагентів. Наведену
обставину було розцінено податковою
інспекцією як свідчення відсутності
об'єкта оподаткування по операціям зі
спірними постачальниками, що виключає
правомірність відображення їх
результатів у податковій звітності
Товариства.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) бюджетне
відшкодування - це сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету
в зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті до бюджету
або відшкодуванню з бюджету, та строки
розрахунків з бюджетом було визначено
у пункті 7.7 статті 7 названого Закону.

Так, відповідно до підпункту 7.7.1 пункту
7.7 статті 7 названого Закону сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За змістом підпункту «а» підпункту 7.7.2
пункту 7.7 цієї ж статті Закону якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

З наведених положень Закону випливає,
що за відсутності обставин, які
виключають право платника на одержання
податкової вигоди, від'ємне значення
ПДВ, обчислене за цими правилами,
підлягає поверненню платникові.

Необґрунтована ж податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного виконання господарських
операцій, здійсненням операцій без
ділової мети та обліком операцій
безвідносно до їх реального
економічного змісту, узгодженістю дій
покупця та постачальника для штучного
створення умов для податкової
економії.

Втім, як вбачається з матеріалів даної
справи, доказів на підтвердження
існування відповідних обставин
податковим органом не подано; порушень
податкової дисципліни саме з боку
позивача при визначенні оспорюваної
суми бюджетного відшкодування ДПІ не
доведено.

Суди обґрунтовано відхилили і
посилання відповідача на відсутність
доказів надмірного надходження
необхідної суми ПДВ до бюджету.

Адже наведені приписи Закону не дають
підстави для висновку про те, що
виникнення у платника права на
бюджетне відшкодування обумовлюється
фактом надмірного надходження
відповідної суми податку до бюджету за
наслідками виконання своїх податкових
зобов'язань усіма його
постачальниками.

Чинне податкове законодавство не
пов'язує право платника на податковий
кредит з повнотою відображення
постачальником у своїй податковій
звітності відповідних господарських
операцій, з фактичною сплатою
постачальником ПДВ до бюджету. Платник
не несе відповідальності за дії всіх
підприємств та організацій, що беруть
участь у багатостадійному процесі
сплати податків до бюджету. Податкові
органи не вправі тлумачити поняття
добросовісності платника як таке, що
породжує у останнього додаткові
обов'язки, не передбачені чинним
законодавством.

За таких обставин суди дійшли
вмотивованого висновку щодо
законності позовних вимог та
правомірно задовольнили позов.

Доводи касаційної скарги були
розглянуті судами першої та
апеляційної інстанцій по суті, цим
доводами було надано правильну
юридичну оцінку. Підстави для їх
переоцінки у суду касаційної інстанції
відсутні в силу статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

З огляду реорганізацію позивача у
справі Вищий адміністративний суд
України вважає за необхідне замінити
Товариство його правонаступником -
публічним акціонерним товариством
«Темп».

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 55, 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд

УХВАЛИВ:

1. Замінити позивача у справі
відкрите акціонерне товариство «Темп»
його правонаступником - публічним
акціонерним товариством «Темп».

2. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення.

3. Постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
10.05.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06.10.2011 у справі № 2270/4873/11 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Л.В. Ланченко О.І. Степашко