Справа № 2а-1940/10/0670
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа:
№2а-1940/10/0670 Головуючий у
1- й інстанції Літвин О.Т.
Суддя - доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження заяву Державної судової
адміністрації України про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України про визнання дій
неправомірними та стягнення 248 833,06 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2010
року адміністративний позов ОСОБА_3 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України про визнання дій
неправомірними та стягнення 248 833,06 грн -
задоволено.

На зазначену постанову суду
відповідачем - Державною судовою
адміністрацією України подано
апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року рішення суду першої інстанції
було скасовано.

Відповідач - Державна судова
адміністрація України звернулась до
суду з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами
зазначеного рішення суду апеляційної
інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що вказана заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював суддею військового
місцевого суду Житомирського
гарнізону і відповідно до Конституції
України та Закону України "Про статус
суддів" має право на належне
матеріальне та соціальне забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що
однією з підстав для ухвалення
зазначеного рішення судом була
постанова Печерського районного суду
міста Києва від 19 березня 2007 року, якою
позовні вимоги ОСОБА_4 до Держави
Україна, Кабінету Міністрів України,
третіх осіб - Державного казначейства
України, Державної судової
адміністрації України про визнання
протиправною бездіяльність та окремих
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 31 грудня 2005 року № 1310
задоволено частково та постановлено
визнати протиправним та скасувати
пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів
України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про
оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів». В решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2007
року апеляційні скарги позивача ОСОБА_4
та відповідача Кабінету Міністрів
України - залишено без задоволення, а
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 жовтня 2009 року вказані
рішення також залишено без змін.

Виходячи з матеріалів справи та з
огляду на викладене, Київський
апеляційний адміністративний суд при
прийняті постанови від 22 лютого 2011
року, у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України вважав, що пункт 4-1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів» є
незаконним та скасованим.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 липня 2011 року у адміністративній
справі № 2а-7271/11/2670 було задоволено
заяву Державної судової адміністрації
України про перегляд судового рішення
у зв'язку з нововиявленими обставинами
та скасовано постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19
березня 2007 року в частині визнання
протиправним та скасування пункту 4-1
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» і в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 в цій частині відмовлено.

При прийняті зазначеної постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 липня 2011 року у справі №
2а-7271/11/2670 суд дійшов висновку:

«Оскаржуваною постановою Кабінету
Міністрів України від 03 вересня 2005 року
№ 865 не скасовуються і не змінюються, а
навпаки встановлюються надбавки та
доплати за виконання особливо важкої
роботи, за науковий ступінь, для
вирішення соціально-побутових питань,
а також визначено порядок преміювання
тощо.

Не містять у собі усі оскаржувані
постанови Кабінету Міністрів України
положень щодо обмеження прав суддів на
забезпечення державою благоустроєним
житлом, додатковою житловою площею,
надання безоплатного користування
усіма видами транспорту, обов'язкового
страхування життя та здоров'я за
рахунок коштів державного бюджету.

Також вони не передбачають будь-якої
заборони щодо застосування до грошових
доходів суддів, як і до доходів інших
громадян, механізму їх підвищення
шляхом індексації відповідно до
положень Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян».

Таким чином, Кабінет Міністрів України
при прийнятті оскаржуваних постанов не
зменшив розрахунок посадових окладів
судді, а отже, й не обмежив матеріальний
та соціальний захист суддів».

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_4 відмовлено повністю, а
вказану постанову залишено без змін.

Отже, постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 липня 2011 року набрала законної сили 01
березня 2012 року.

Окрім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 13
квітня 2011 року відмовлено у задоволені
позову ОСОБА_6 до Кабінету Міністрів
України, треті особи - Конституційний
суд України, Верховний суд України,
Вищий адміністративний суд України,
Вищий господарський суд України про
визнання незаконними та скасування
актів (Постанови Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів» від 03
вересня 2005 року № 865, «Про внесення змін
до Постанови Кабінету Міністрів
України від 03 вересня 2005 року № 865» від
31 грудня 2005 року № 1310, «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243).

Відтак, двома судовими рішеннями, які
набрали законної сили (постанова
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 липня 2011 року у справі №
2а-7271/11/2670 та постанова Вищого
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року), встановлено, що Постанова
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці
та щомісячне грошове утримання суддів»
та Постанова Кабінету Міністрів
України від 21 грудня 2005 № 1243 «Про
питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів», в частині встановлення
розміру посадового окладу суддям, є
чинними та законними.

Відповідно до ч. 1 статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 статті 245 КАС
України - підставою для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами є скасування судового
рішення, що стало підставою для
прийняття постанови чи постановлення
ухвали, що належить переглянути.

Отже, наявність постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 липня 2011 року у адміністративній
справі № 2а-7271/11/2670, якою скасовано
постанову Печерського районного суду
міста Києва від 19 березня 2007 року в
частині визнання протиправним та
скасування пункту 4-1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці
та щомісячне грошове утримання суддів»
є підставою для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на те, що твердження
Київського апеляційного
адміністративного суду про
незаконність пункту 4-1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці
та щомісячне грошове утримання суддів»
стосується виплати заробітної плати з
03 грудня 2007 року, вказана постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року підлягає скасуванню, а
адміністративний позов ОСОБА_3 в
частині стягнення недонарахованої і
невиплаченої заробітної плати з 03
грудня 2007 року по 31 березня 2010 року -
підлягають залишенню без задоволення.

Згідно до статті 253 КАС України - суд
може скасувати постанову чи ухвалу у
справі і прийняти нову постанову чи
ухвалу або залишити заяву про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами без задоволення. При
ухваленні нового судового рішення суд
користується повноваженнями суду
відповідної інстанції.

Відповідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 245, 253,
254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Державної судової адміністрації
України про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України про визнання дій
неправомірними та стягнення 248 833,06 грн -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.