Справа № 2028/2а-2005/11
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р. Справа № 2028/2а-2005/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Нововодолазькому районі
Харківської області на постанову
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 04.07.2011р. по
справі № 2028/2а-2005/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Нововодолазькому районі
Харківської області

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання проведення перерахунку
пенсії та відшкодування недоплати до
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

18.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області, в якому просив:

- визнати протиправним дії Управління
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області щодо відмови здійснити
перерахунок державної пенсії,
призначеної позивачу відповідно до ст.
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та перерахунок щомісячної
додаткової пенсії відповідно до ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
починаючи з 01.06.2008 року.

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Нововодолазькому
районі Харківської області здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії, призначеної позивачу
відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " у розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком,
а також щомісячної додаткової пенсії,
призначеної позивачу відповідно до ст.
50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 75% від
мінімальної пенсії за віком, виходячи х
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" починаючи з
01.06.2008 року з урахуванням рані
сплачених сум без кінцевої дати
перерахунку.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 04.04.2011 року позовні
вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області щодо відмови позивачу в
проведенні перерахунку пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму, встановленого відповідним
Законом України "Про Державного
бюджету України" та відповідно до ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Нововодолазькому
районі Харківської області зробити
позивачу перерахунок та виплату пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму, встановленого відповідним
Законом України "Про Державний бюджет
України " та відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.06.2008 року по 04.07.2011 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм чинного
законодавства. Неправомірність в діях
відповідача, щодо нарахування пенсії
позивачу, відсутня, оскільки
управління при здійсненні обчислення
пенсії діяло на підставі Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058 від 09.07.2003 року.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання державної
пенсії в розмірі, передбаченому ч. 4 ст.
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та додаткової пенсії
відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а
відповідач неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій за
період з 01.06.2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій з 01.06.2008 року.

Колегія суддів частково погоджується з
даним висновком суду першої інстанції
та вважає постанову Нововодолазьского
районного суду Харківської області від
04.07.2011 року такою, що частково
постановлена з порушенням норм
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 18.05.2011 року із
вимогами щодо захисту його порушених
прав, що мали місце з 01.06.2008 року.

Колегія суддів зауважує, що порушене
право позивача на отримання пенсії
підлягає захисту в межах
шестимісячного строку. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, шестимісячний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 18.11.2010 року.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду з захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому колегія суддів зауважує, що,
як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося
періодично -кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
01.06.2008 року, а тому кожного разу при
отриманні пенсії в неналежному розмірі
позивач мав змогу звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання , так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Слід зазначити, що поважний причинами
пропуску строку звернення до суду
можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтвердженні належними доказами

Однак позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо визнання протиправною
бездіяльності, зобов`язання здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсій за період з 01.06.2008
року по 17.11.2010 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду з 01.06.2008 року 17.11.2010 року поважними.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України
постанова суду першої інстанції в
частині позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення та зобов'язання здійснити
перерахунок державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірах, встановлених
законом, стягнення заборгованості по
пенсії за період з 01.06.2008 року 17.11.2010
року, не може бути визнана законною, а
тому підлягає скасуванню, а позов в
зазначеній частині згідно приписів ст.
100 КАС України - залишенню без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення та виплату державної
пенсії і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених законом, стягнення
заборгованості по пенсії за період з
18.11.2010 року по 04.07.2011 року колегія суддів
зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом ІІ групи та
віднесений до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
доданими до справи копіями посвідчення
НОМЕР_1 та довідки МСЕК Серія ХАР-07 №
000210, та має право на отримання
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України "Про статус і
соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області та отримує пенсію з 31.03.2008 року
як інвалід 2 групи відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
а.с. (9/10)

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
2 групі інвалідності -8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
першої категорії призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам 2 групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не наведена вище
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що з
18.11.2010 року підстави для невиплати
позивачеві державної та додаткової
пенсій у відповідності до ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
були відсутні, а тому колегія суддів
дійшла висновку щодо необґрунтованої
відмови відповідача у здійсненні
перерахунку пенсії за зазначений
період.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обов'язку відповідача з
18.11.2010 року здійснювати позивачеві
нарахування та виплату основної та
додаткової пенсії у відповідності до
приписів ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги в огляду на
наступне.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, обґрунтовано визнав, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог за період з 18.11.2010 року по
04.07.2011року суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 183-2, п. 3 ст.
198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області задовольнити частково.

Постанову Нововодолазького районного
суду Харківської області від 04.07.2011р. по
справі № 2028/2а-2005/11 скасувати в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області зробити позивачу перерахунок
та виплату пенсії відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком, залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму, встановленого відповідним
Законом України "Про Державний бюджет
України " та відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.06.2008 року по 17.11.2010 року та залишити
адміністративний позов в цій частині
без розгляду.

Постанову Нововодолазького районного
суду Харківської області від 04.07.2011 р.
по справі № 2028/2а-2005/11 в частині
задоволення адміністративного позову
за період з 18.11.2010 року по 04.07.2011 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.