Справа № 539/4877/13-а
Суддя: Гудков С. В.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/4877/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2014
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі Яценко Л.І., розглянувши
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
району Полтавської області про
визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Лубни та Лубенському району
Полтавської області про визнання дій
неправомірними. У позові вказав, що він
знаходиться на обліку в УПФУ в м.Лубни з
14.03.2011 року і до 1.01.2012 року одержував
довічне грошове утримання судді у
відставці у відповідності до діючого
законодавства.

01.01.2013 року посадовий оклад судді
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області було приведено у
відповідність до вимог ст. 129 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів.

У відповідності до довідки Державної
судової адміністрації в Полтавській
області від 08.01.2013 року його суддівська
винагорода, яка враховується при
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці з 01.01.2013
року стала становити 18352 грн.

06.06.2013 року він звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
проведення перерахунку довічного
грошового утримання у відповідності до
наданої довідки від 08.01.2013 року про
збільшення розміру довічного
грошового утримання працюючого судді.

Листом від 19.06.2013 року відповідач
повідомив його про перерахунок
довічного грошового утримання після
остаточного розгляду заяви.

Листом від 25.06.2013 року відповідач
повідомив, що перахунок проведено і
йому нараховано 90% грошового утримання
судді у відставці від розміру
грошового утриманя судді згідно
довідки від 08.01.2013 року в розмірі 16516
грн. з 03.06.2013 року.

Листом від 09.07.2013 року відповідач
відмовився провадити перерахунок
грошового утримання у раніш
визначеному розмірі, вказаному в листі
від 25.06.2013 року, погодившись провести
перерахунок з суми, яка була визначена
рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 17.04.2012 року
згідно довідки від 19.01.2012 року з 03.06.13
року в сумі 12360,96 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
залишено в силі рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 01.08.2013 року, яким
зобов»язано відповідача з 01.01.2012 року
провести перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 без будь яких обмежень в розмірі
на підставі довідок ТУ ДСА України за
2012 рік та продовжувати виплачувати
йому довічне грошове утримання у
відставці без обмежень, в тому числі
згідно вимог ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи». з
проведенням перерахунку розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці при збільшенні розміру
довічного грошового утримання судді
згідно довідок ТУ ДСА у Полтавській
області.

Він звернувся до відповідача з заявою
про виконання рішення суду від 01.08.2013
року, в тому числі і проведення
перерахунку згідно раніше поданої
довідки від 08.01.2013 року, оскільки
відповідача зобов»язаний провадити
подальший переразхунок мого грошового
утримання судді у відставці без будь
яких обмежень згідно довідок ТУ ДСА
України в Полтавській області саме з
01.01.2013 року.

Листом від 04.12.2013 року відповідач
відмовився провадити перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці згідно довідки від 08.01.2013
року, мотивуючи свої вимоги тим, що
рішення суду від 01.08.2013 року не носить
зобов»язального характера щодо
вказаної довідки та рішення суду не має
зворотньої сили.

Вважає, що оскільки відповідач,
ухиляючись від виконання рішення суду,
діє протиправно, він має право вимагати
визнання таких дій неправомірними
незалежно від вирішення спірного
питання в порядку кримінального чи
виконавчого провадження.

Вважає дії відповідача щодо відмови
проведення йому перерахунку довічного
грошового утримання згідно довідки від
08.01.2013 року з 01.01.2013 року неправомірними,
оскільки вони протирічать законам
України, Европейській Хартії суддів,
практиці европейського суду з прав
людини, та вже прийнятому судовому
рішенню щодо порядку виплати
судівської винагороди судді у
відставці.

Прохає визнати неправомірними
дії УПФ України в м. Лубни та
Лубенському районі Полтавської
області щодо відмови у перерахунку
довічого грошового утримання судді у
відставці у відповідності до довідки
Управління Державної судової
адміністрації України в Полтавській
області № 30 від 08.01.2013 року.

Зобов»язати УПФ України в м. Лубни та
Лубенському районі Полтавської
області провести перерахунок йому
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.01.2013 року у відповідності
до довідки Управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області № 30 від 08.01.2013 року
з зобов»язанням в подальшому
проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
при збільшенні розміру суддівської
винагороди, згідно довідок ТУ ДСА в
Полтавській області.

В судове засідання позивач та
представник відповідача не з"явилися,
надіслали суду заяви з проханням
проводити розгляд справи без їх участі.
Позивач прохає його позов
задовольнити, а відповідач позов не
визнав, прохає в його задоволенні
відмовити.

З'ясувавши обставини справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Згідно ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» щомісячне грошове
утримання судді у відставці
виплачується у розмірі 80-90% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді.

Згідно ст. 22, 58 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотньої дії в часі.

Ст. 109 ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів», ст. 126 Конституції України за
суддею, звільненим у відставку,
зберігається звання судді.
Незалежність і недоторканість судді
гарантується Конституцією.

Ст.ст. 5, 9 КАС України передбачають
здійснення судочинства відповідно як
Законів України, так і міжнародніх
договорів, згода на які дано ВР України.
В разі встановлення в міжнародному
договорі інших правил, ніж встановлено
законом, застосовуються правила
міжнародного договору.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської
хартії «Про закон про статус суддів»
суддя, що досяг встановленого законом
віку для виходу у відставку з
суддівської посади, яку займав
протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Згідно п.2.1.2 розділу 2 Положення про
головні управління ПФ України в
автономній республіці Крим, обласних,
містах Києва та Севастополі, основними
завданнями є: забезпечення призначення
(перерахунку) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям
у відставці та підготовка документів
для їх виплати;

Судом встановлено, що ОСОБА_1
знаходиться на обліку в УПФУ в м.Лубни з
14.03.2011 року і до 1.01.2012 року одержував
довічне грошове утримання судді у
відставці у відповідності до діючого
законодавства.

01.01.2013 року посадовий оклад судді
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області було приведено у
відповідність до вимог ст. 129 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів.

У відповідності до довідки Державної
судової адміністрації в Полтавській
області від 08.01.2013 року його суддівська
винагорода, яка враховується при
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці з 01.01.2013
року стала становити 18352 грн.

06.06.2013 року він звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
проведення перерахунку довічного
грошового утримання у відповідності до
наданої довідки від 08.01.2013 року про
збільшення розміру довічного
грошового утримання працюючого судді.

Листом від 19.06.2013 року відповідач
повідомив його про перерахунок
довічного грошового утримання після
остаточного розгляду заяви.

Листом від 25.06.2013 року відповідач
повідомив, що перахунок проведено і
йому нараховано 90% грошового утримання
судді у відставці від розміру
грошового утриманя судді згідно
довідки від 08.01.2013 року в розмірі 16516
грн.

Листом від 09.07.2013 року відповідач
відмовився провадити перерахунок
грошового утримання у раніш
визначеному розмірі, вказаному в листі
від 25.06.2013 року, погодившись провести
перерахунок з суми, яка була визначена
рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 17.04.2912 року
згідно довідки від 19.01.2012 року з 03.06.13
року в сумі 12360,96 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
залишено в силі рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 01.08.2013 року, яким
зобов»язано відповідача з 01.01.2012 року
провести перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 без будь яких обмежень в розмірі
на підставі різних довідок ТУ ДСА
України за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року
та продовжувати виплачувати йому
довічне грошове утримання у відставці
без обмежень, в тому числі згідно вимог
ЗУ «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», з проведенням перерахунку
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці при збільшенні
розміру довічного грошового утримання
судді згідно довідок ТУ ДСА у
Полтавській області.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з
заявою про виконання рішення суду від
01.08.2013 року, в тому числі і проведення
перерахунку згідно раніше поданої
довідки від 08.01.2013 року, оскільки
відповідача зобов»язаний провадити
подальший переразхунок його грошового
утримання судді у відставці без
обмежень, згідно довідок ТУ ДСА України
в Полтавській області, саме з 01.01.2013
року.

Листом від 04.12.2013 року відповідач
відмовився провадити перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці згідно довідки від 08.01.2013
року, мотивуючи свої вимоги тим, що
рішення суду від 01.08.2013 року стосується
лише 2012 року і не носить
зобов»язального характера щодо
вказаної довідки та рішення суду не має
зворотньої сили.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 17.04.2912 року дії
вівдповідача щодо відмови у
перерахунку довічного грошового
утримання ОСОБА_1 у відповідності до
суддівської винагороди від працюючого
судді були визнані неправомірними,
розмір його довічного грошового
утримання судді у відставці з 01.01.2012
року було визначено у відповідності до
розміру працюючого судді Лубенського
міськрайонного суду. В рішеннях суду
першої та апеляційної інстанції
зазначено, що розмір довічного
грошового утримання судді у відставці
підлягає перерахунку при збільшенні
розміру суддівської винагороди
працюючого судді.

Рішенням Конституційного Суду України
№ № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року по справі про
зміни умов виплати пенсій та довічного
грошового утримання суддів у відставці
зазначено в ч. 7 про проведення
перерахунку пенсій та грошового
утримання суддів у відставці Пенсійним
Фондом України в передбачених законом
випадках, що засвідчує безпідставність
доводів відповідача про відсутність
механізму перерахунку довічного
грошового утримання при зміни розміру
грошового утримання працюючого судді.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 01.08.2013
року дії відповідача щодо відмови в
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
визнані неправомірними. Зобов»язано
відповідача провести перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці згідно довідок підвищення
такого утримання працюючим суддям за
2012 рік та продовжити виплачувати
ОСОБА_1 довічне грошове утримання без
обмежень з проведенням перерахунку
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці при збільшенні
розміру суддівської винагороди згідно
довідок ТУ ДСА в Полтавській області.

Рішення суду вступило в законну силу і
у відповідності до ст. 72 КАС України має
преюдиційне значення для вирішення
даного спору.

В період з 01.01.12 року по 03.06.2013 року діяло
обмеженя розміру довічного грошового
утримання судді у відставці 10
прожитковими мінімумами, згідно вимог
ЗУ «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», яке було скасовано рішенням
Конституційного суду України від 03.06.2013
року.

Згідно ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської
хартії «Про закон про статус суддів»
суддя, що досяг встановленого законом
віку для виходу у відставку з
суддівської посади, яку займав
протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Європейська хартія про закон про
статус суддів

від 10 липня 1998 року, Рекомендація
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року № 12
(2010) та додаток до неї, зазначають, що
оплата праці суддів повинна
відповідати їх професії та виконуваним
обов'язкам; мають існувати гарантії
виплат у зв'язку з виходом на пенсію,
які мають відповідати попередньому
рівню оплати їх праці.

Крім того, у відповідності до рішення
Конституційного Суду України від 14.12.2011
року № 18-рп/2011 органи державної влади,
зобов'язані поважати незалежність
судді і не посягати на неї; при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу
визначених Конституцією України
гарантій незалежності судді.
Конституційний Суд України зазначав,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування
судів і діяльності суддів, їх
правового і соціального захисту
(підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004).
Про необхідність додержання
незалежності судових органів та
суддів наголошено у таких
міжнародно-правових актах, як Основні
принципи незалежності судових
органів, схвалені резолюціями
Генеральної Асамблеї ООН 40/32 від 29
листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня
1985 року, Процедури ефективного
здійснення Основних принципів
незалежності судових органів,
затверджені 24 травня 1989 року
Резолюцією 1989/60 Економічної і
Соціальної Ради ООН, Європейська
хартія про закон про статус суддів від
10 липня 1998 року.

Таким чином Конституційний суд України
виводить соціальний захист суддів із
загального визначення цього інституту,
оскільки мова йде про гарантії
незалежності суддів, як третьої гілки
влади, які прямо закріплені в
Конституції України і не співпадають з
соціальними гарантіями прокурорів,
працівників правоохоронних органів та
інших. За таких обставин застосування
обмежень розміру довічного грошового
утримання судді протирічить і рішенням
Конституційного суду України.

У відповідності до вимог даних
законодавчих актів рішенням
Лубенського міськрайонного суду від
01.08.2013 року були задоволені вимоги
позивача про перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
без будь яких обмежень, з чим погодився
Харківський апеляційний
адміністративний суд.

Виконуючи рішення Лубенського
міськрайонного суду від 01.08.2013 року,
яким дані обмеження були визнані
такими, що не стосуються суддів у
відставці, відповідач провадить
перерахунок починаючи з 01.01.2012 року без
будь-яких обмежень на підставі довідок
про зміну розміру суддівської
винагороди за 2012 рік, однак
відмовляється це робити за період
01.01.2013 року по 03.06.2013 року згідно довідки
від 08.01.2013 року через відсутність
вказівки про це в рішенні суду та того,
що рішення суду не має зворотньої сили.

Відмова відповідача провести
перахунок довічного грошового
утримання судді у відставці на
підставі довідки від 08.01.2013 року через
відсутність вказівки про це в рішенні
суду є неправомірною, оскільки в
рішенні суду відповідача прямо
зобов»язано після 2012 року подальший
перерахунок грошового утримання судді
у відставці провадити без будь яких
обмежень на підставі послідуючих
довідок ТУ ДСУ України в Полтавській
області про збульшення розміру
суддівської винагороди.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду від 07.11.2013 року, залишене в силі
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду, зобов»язано
відповідача провадити перерахунок
довічного грошового утримання ОСОБА_1 з
03.06.2013 року у відповідності до довідки
ТУ ДСА України від 08.01.2013 року.

Таким чином вимоги позивача стосуються
періоду з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року,
оскільки попередні та послідуючі його
вимоги задоволені судовими рішеннями
та виконуються відповідачем.

Відповідач, відмовляючи позивачу у
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці,
порушив діюче українське та міжнародне
законодавство та судову практику про
обов»язок проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці при зміні розміру грошового
утримання працюючого судді.

Суддя йшов у відставку за законом, який
давав йому певні гарантії і
преференції на час виходу у відставку,
при відсутності цих гарантій він не
пішов би у відставку, а тому держава не
вправі забирати у нього очікуване, що
впливає на його життєве існування і
прийняття рішення на відставку, що
узгоджується з рішеннями
Європейського суду з прав людини
/справа "Пайн Веллі Девелопмент та інші
проти Ірландії" (Pine Valley Developments Ltd and Others
vs. Ireland, № 12742/87) та інші щодо заборону на
невиконання очікуваного за законом.

Законодавство України не передбачає
терміну зворотньої сили рішення суду,
що робить відмову відповідача і в цій
частині безпідставною.

Вимоги позивача грунтуються як на
підставі внутрішнього законодавства
України, так і на підставі міжнародних
правових актів, що регулюють
суддівську діяльність, на підставі
чітко сформульованого рішення суду про
подальший перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
при збільшенні розміру суддівської
винагороди, які визначають
протиправність дій відповідача і
зумовлюють задоволення позову в
частині невирішеного періоду з 01.01.2013
по 03.06.2013 року.

Що стосується обмежень розміру
грошового утримання судді у відставці
у вказаний період, суд виходить зі
слідуючого.

Згідно ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних

Конституція України є нормативним
актом прямої дії, який закріплює
верховенство право, як і ст. 8 КАС
України, що змушують суд визнати дії
осіб, які вчинені з порушенням
Конституції неправомірними, що
стосується і дій ПФ України щодо
обмеження права ОСОБА_1 на отримання
довічного грошового утримання в
розмірі, який визначений діючим
законодавчим актом /ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів»/.

При наявності двух нормативно-правових
актів однакової сили /ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» та ЗУ «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи»/, які по різному регулюють
одні і тіж правовідносини, посадові
особи держави повинні користуватись
Конституцією України, яка має вищу
юридичну силу, є нормативно-правовим
актом прямої дії.

За таких обставин посадові особи УПФ
України в Полтавській області повинні
були дотримуватись вимог ст. 22
Конституції України і не зменшувати
права та свободи позивача, які він мав
до введення в дію ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме обмежувати його довічне грошове
утримання 10 прожитковими мінімумами
для осіб, що втратили працездатність.

Вищевикладене прямо підтверджується
рішенням Конституційного суду України
№ 3-рп від 03.06. 2013 року (справа щодо змін
умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці), яке вступило в силу в день
прийняття.

Існуюча судова практика виходить з
того, що на період дії неконституційних
положень законів, які визнаються
неконституційними за рішенням
Конституційного суду України, особи,
права яких порушено неконституційними
законодавчими актами, вважаються
дійсними до моменту їх скасування.

За таких обставин визнається діючим
неконституційний нормативно- правовий
акт, в даному випадку ЗУ «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», яким
і керувались працівники ПФ України.

Разом з тим, у відповідності до ст. 6.4.
Європейської хартії «Про закон про
статус суддів» суддя, що досяг
встановленого законом віку для виходу
у відставку з суддівської посади, яку
займав протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Даний нормативно правоий акт зумовлює
наближення довічного грошового
утримання судді у відставці як можна
ближче до розміру заробітної плати
працюючого судді. Встановлення
обмеження довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 10
прожитковими мінімумами для осіб, що
втратили працездатність /4890 грн./
зменшило належне йому грошове
утримання /16516 грн./ майже в чотирі рази,
що протирічить міжнародній угоді, яку
підписала Україна.

Положення даного міжнародного
нормативно-правового акту, який
ратифікований Україною, діяло
одночасно з ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Ст.ст. 5, 9 КАС України передбачають
здійснення судочинства відповідно як
Законів України, так і міжнародніх
договорів, згода на які дано ВР України.
В разі встановлення в міжнародному
договорі інших правил, ніж встановлено
законом, застосовуються правила
міжнародного договору.

За обставин, коли виплата ОСОБА_1
довічного грошового утримання
провадилась в порушення Європейської
хартії «Про закон про статус суддів»,
дії відповідача і в цій частині слід
визнати протиправними, тим більше, що
судова практика з порушенням
міжнародних нормативно правових актів,
які ратифіковані Україною не
стикалась.

Вимоги ОСОБА_1 грунтуються як на
підставі внутрішнього законодавства
України, так і на підставі міжнародних
правових актів, що регулюють
суддівську діяльність, які були
покладені в основу ЗУ «Про судоустрій
та статус суддів України». Сукупність
вимог міжнародного та внутрішнього
права щодо обчислення розміру
довічного грошовогоутримання судді у
відставці засвідчують необхідність
наближення цього розміру як найближче
до розміру винагороди працюючого судді
на посаді, яку раніш займав позивач.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
урахуванням раніш задоволених вимог в
цій частині за рішеннями судів від 01.08.
та 07.11.2013 року.

Керуючись ст. 19, 22, 58, 106, 124, 128
Конституції України, ст. 138 ЗУ
"Судоустрій та статус суддів», ст. ЗУ
«Про загальнообов»язкове пенсій
страхування», ст.ст. 5,
9-12, 122, 128,
158 -163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
Фонду України в м. Лубни та Лубенському
району Полтавської області про
визнання дій неправомірними та
спонукання до дій задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії УПФ України
в м. Лубни та Лубенському районі
Полтавської області щодо відмови у
перерахунку довічого грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 у
відповідності до довідки Управління
Державної судової адміністрації
України в Полтавській області № 30 від
08.01.2013 року.

Зобов»язати УПФ України в м. Лубни та
Лубенському районі Полтавської
області провести перерахунок ОСОБА_1
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.01.2013 року у відповідності
до довідки Управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області № 30 від 08.01.2013 року
по 02.06.2013 року включно.

В іншій частині позовні вимоги
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.