Справа № 497/3240/13-а
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/3240/13-а
Провадження № 2-а/497/1/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року
м. Болград

Болградський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Бачур А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Федоренка
С.М.,

представника третьої особи - Арнаутова
М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Болграді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області, третьої особи Болградської
районної ради Одеської області про
визнання протиправним та скасування
розпорядження виконуючого обов'язки
голови Болградської районної
державної адміністрації про
застосування дисциплінарного
стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду з вищеназваним
позовом та просить постановити рішення
яким визнати протиправним та скасувати
розпорядження виконуючого обов'язки
голови Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області від 19.11.2013 року № 143/С «Про
оголошення догани ОСОБА_4».

Свої вимоги мотивує тим, що
розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області № 143/С від 19.11.2013 року, йому
позивачу, оголошено догану як
головному лікарю Болградської
центральної лікарні за порушення, що
призвели до недоотримання коштів
установою, виявлених під час
проведення ревізії на підставі
інформації Ізмаїльської об'єднаної
державної фінансової інспекції про
результати ревізії
фінансово-господарської діяльності
Болградської центральної районної
лікарні за період з 01 січня 2010 року по 30
квітня 2013 року, яка отримана
Болградською РДА 30.09.2013 року.

Позивач стверджує, що цим
розпорядження були грубо порушені
вимоги ст.ст. 147, 147-1, 148-149 КЗпП України, а
саме: не встановлена наявність його
вини; він притягнутий до
дисциплінарної відповідальності
органом, якому не надано право
прийняття його на роботу;
дисциплінарне стягнення до нього було
застосоване пізніше одного місяця з
дня виявлення дисциплінарного
проступку; письмові пояснення перед
застосуванням дисциплінарного
стягнення від нього, ОСОБА_4, не були
відібрані, а тому за таких обставин
розпорядження є безпідставним,
необгрунтованим та незаконним, що
безумовно тягне за собою визнання
такого рішення відповідача
протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не
прибув, подав заяву про розгляд справи
у його відсутність за участю його
представника (а.с.105).

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, наполягав на їх
задоволенні, надав пояснення,
обґрунтував доводи та навів підстави
за яких оскаржуване розпорядження є
протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача - заперечував
доводи позивача, посилаючись на лист
фінансової інспекції, в якому було
повідомлено про притягнення до
адміністративної відповідальності
посадових осіб ЦРЛ шляхом складання
відповідних протоколів про
адміністративне правопорушення. Щодо
застосування дисциплінарного
стягнення до головного лікаря
Болградської РДА у вигляді догани, то
воно є правомірним, так як підпунктом
8.6.1. пункту 8.6 Статуту визначено, що
головний лікар Установи підзвітний
власнику, органу управління з усіх
питань статутної, фінансової,
соціально-побутової,
організаційно-господарської
діяльності Установи, несе перед ними
відповідальність за забезпечення
діяльності Установи відповідно до
покладених не неї завдань і функцій
згідно чинного законодавства. Нормами
трудового законодавства передбачено
два види відповідальності працівників:
дисциплінарна і матеріальна, а тому в
силу положень діючого статуту, обидва
види відповідальності головний лікар
несе і перед Органом Управління, а тому
розпорядження є законним і в
задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи - будь-яких
заперечень та пояснень не висказав,
покладався на розсуд суду.

Розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, пояснення
сторін по справі, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст.43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

За загальним правилом будь-яке
притягнення особи до дисциплінарної
відповідальності (як у відносинах
публічної служби, так і у звичайних
трудових відносинах) має бути
обґрунтованим, тобто, мати чітко
вказану підставу для застосування
дисциплінарного стягнення,
передбачену Кодексом законів про працю
України.

Частиною 1 ст.3 Кодексу законів про
працю України передбачено, що
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Судом встановлено, що
розпорядженням голови Болградської
районної державної адміністрації
Одеської області № 33/к від 21.05.1997 року
та наказом № 74 від 23.05.1997 року по
Болградській центральній районній
лікарні, призначено виконуючим
обов'язки головного лікаря району
ОСОБА_4 в порядку переводу на підставі
ст. 36 і 5 КЗпП України (а.с.26, 27, 81, 82), про
що зроблено відповідний запис в
трудовій книжці позивача (а.с.20, 21-25).

Як на час прийняття на роботу (п.
«ж» Указу Президента Про Положення про
обласну, Київську, Севастопольську
міську державну адміністрацію та
Положення про районну, районну у містах
Києві та Севастополі державну
адміністрацію від 21.08.1995 року № 760/95, в
редакції чинній на час прийняття
позивача на роботу від 27.01.1996 року), так
і на теперішній час з позивачем мав
бути укладений контракт про прийняття
його на роботу, що передбаченого
положеннями статуту, затвердженого
головою Болградської районної
державної адміністрації Болградського
району, зареєстрованого 24.07.1997 року
розпорядженням Болградської районної
адміністрації Одеської області № 444
(а.с.128-132), а також положеннями статуту в
редакції 2012 року (а.с.8-19). Статуту, в
редакції, чинній станом на 21.05.1997 року,
суду надано не було.

Пунктом 8.5 Статуту, в редакції 2012
року, чинній на час виникнення спірних
правовідносин, поточне керівництво
діяльності Установи (тобто КП
«Болградська ЦРЛ») здійснює головний
лікар, призначений на підставі
відповідного рішення районної ради та
з яким укладено трудовий договір
головою районної державної
адміністрації (а.с.8-19).

Крім того, положеннями названого
статуту визначено, що:

п.1.1 Комунальна установа «Болградська
центральна районна лікарня» (далі -
Установа) є установою охорони здоров'я,
що надає медичні послуги населенню
Болградського району Одеської області.
Установа є об'єктом права спільної
власності територіальних громад
району, інтереси яких представляє
Болградська районна рада (далі-Власник)
в межах повноважень, визначених
законодавством України.

п.1.2 Установа належить до сфери
управління Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області (Орган управління).

п.1.4 Постійний контроль за
виконанням статутних завдань Установи
здійснює Болградська районна державна
адміністрація (Орган управління), яка є
відповідальним за виконання функцій
контролю щодо діяльності Установи
(а.с.8-19).

Відповідно до ст. 14 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
від 09.04.1999 року № 586-ХІV, місцеві
державні адміністрації здійснюють
повноваження місцевого
самоврядування, делеговані їм
відповідними радами.

Також ст. 29 цього Закону
визначено, що місцеві державні
адміністрації здійснюють
повноваження, делеговані їм обласними
і районними радами відповідно до
Конституції України в обсягах і межах,
передбачених статтею 44 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно ч.1 ст. 36 названого Закону,
місцеві державні адміністрації
здійснюють функцію управління майном
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери їх управління. Голови
місцевих державних адміністрацій
укладають та розривають контракти з їх
керівниками.

Як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджено поясненнями
сторін по справі, по теперішній час з
позивачем ОСОБА_4 контракту про
прийняття на роботу укладено не було.
Проте, жоден з учасників судового
розгляду не заперечував, що позивач
ОСОБА_4 займає посаду головного лікаря
КП «Болградська ЦРЛ» та здійснює
керівництво цією установою.

В період з 04.06.2013 року по 29.08.2013
року Ізмаїльською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією Державної
фінансової інспекції в Одеській
області, відповідно до п.6.3.2.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області … ревізійною
бригадою проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Болградської центральної районної
лікарні за період з 01.01.2010 року по 30.04.2013
року. За наслідками проведеної ревізії
виявлено ряд порушень, що зафіксовані
актом № 850-16/91 від 05.09.2013 року (а.с.30-58).

Ізмаїльською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією від
19.09.2013 року на ім'я голови Болградської
РДА надіслано лист-повідомлення про
надання інформації про результати
ревізії фінансово-господарської
діяльності Болградської ЦРЛ за період
з 01.01.2010 по 30.04.2013 року», який отримано
30.09.2013 року (а.с.84-85).

Крім того, за наслідками
ревізійної перевірки згідно постанови
про накладення адміністративного
стягнення Державної фінансової
інспекції в Одеській області від 23.09.2013
року № 15-0720/2013 ОСОБА_4 визнано винним за
порушення законодавства з фінансових
питань …, накладено стягнення у вигляд
штрафу 204.00 гривні (а.с.28, 29).

Згідно резолюцій голови
Болградської РДА та його заступників
від 30.09.2013 - 02.10.2013 року, накладених на
вищеназваному листі-повідомленні
Ізмаїльської фінінспекції, було
вказано Цвігуну Ю.В. на необхідність
вивчення інформації про результати
ревізії ЦРЛ, та вирішення питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності винних посадових
осіб ЦРЛ (головного лікаря, працівників
бухгалтерії), підготувати відповідний
проект розпорядження (а.с.83).

У період з 30.09.2013 року по 30.10.2013
року позивач перебував у щорічній
відпустці, що підтверджується витягом
з наказу № 51 від 20.09.2013 року по
Болградській ЦРЛ (а.с.116).

Згідно пояснень представника
відповідача, особа, якій було доручено
провести перевірку та відібрати
пояснення - начальник відділу охорони
здоров'я Болградської РДА, Цвігун Ю.В.
на виконання вимог ст.149 КЗпП України
зажадав від позивача пояснень в усній
формі у строк до 13.11.2013 року. У
визначений термін позивач належно
оформлених пояснень не надав, а доповів
усно, що направив на ім'я голови
Болградської РДА інформацію про
усунення недоліків, не вказавши причин
їх виникнення. Особисто йому
начальнику відділу охорони здоров'я
надав копію цієї інформації, де
власноручно зазначив: «Цвигуну Ю.В.
пояснительная по КРУ, 13.11.13» та
засвідчив своїм підписом (а.с.108-111).

Зазначені обставини були
викладені в доповідній записці
начальником відділу охорони здоров'я
Болградської РДА, Цвігуном Ю.В. на ім'я
голови Болградської РДА, Садаклієва
М.М. (а.с.107)

Болградська районна державна
адміністрація розпорядженням від
19.11.2013 року № 143/С, за підписом
Виконуючого обов'язки голови
Гарваловим А.Д., керуючись ст.ст.147-149
КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»,
оголосила догану ОСОБА_4 - головному
лікарю Болградської центральної
лікарні, за порушення, що призвели до
недоотримання коштів установою, витрат
коштів підприємства з порушенням
діючого законодавства та інших
порушень, виявлених під час ревізії, на
підставі інформації Ізмаїльської
об'єднаної державної інспекції про
результати ревізії
фінансово-господарської діяльності
Болградської центральної районної
лікарні за період з 01 січня 2010 року по 30
квітня 2013 року (а.с.6).

Заходи дисциплінарного стягнення,
порядок їх накладення, зняття та
оскарження, прямо закріплені в
трудовому законодавстві України.

Так, стаття 147 КЗпП України, за
порушення трудової дисципліни
передбачає застосування до працівника
тільки одного з таких заходів
стягнення: догани або звільнення.
Догану може бути застосовано до
працівника за порушення трудової
дисципліни, тобто тих правил поведінки
під час виконання трудових обов'язків,
що встановлені правилами внутрішнього
трудового розпорядку, колективним чи
трудовим договором. У деяких випадках
такі правила поведінки може бути
встановлено й посадовою інструкцією
працівника. Ознакою порушення
працівником трудової дисципліни, що
може бути підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
формі оголошення догани, є наявність
вини в його діях чи бездіяльності.

Однак як було встановлено в судовому
засіданні з позивачем трудовий договір
(контракт) укладено не було.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
цього працівника.

Як правило, вирішення питання про
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності
покладено безпосередньо на керівника
або на кадрову службу підприємства,
відомості про яку містяться в статуті
підприємства або в окремому положенні
про кадрову службу цього підприємства.
На працівників, які несуть
дисциплінарну відповідальність за
статутами, положеннями та іншими
законодавчими актами про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами вищого
підпорядкування.

Застосування юридичних санкцій
провадиться в установленому законом
порядку, з дотриманням процесуальних
норм відповідної галузі права.
Процедура застосування
дисциплінарного стягнення, визначена
ст.ст. 148-151 КЗпП України, передбачає
кілька стадій:

Статтею 148 КЗпП України встановлено, що
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Перед тим, як застосувати
дисциплінарне стягнення, роботодавець
повинен з'ясувати причини та обставини
вчинення дисциплінарного проступку.

Статтею 149 КЗпП України встановлено
порядок застосування дисциплінарних
стягнень та цією статтею передбачено
що до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення та стягнення
оголошується в наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Якщо працівник відмовився від цього,
власник повинен скласти акт про
відмову від надання пояснень і
провести дисциплінарне розслідування
порушення трудової дисципліни. Даючи
письмові пояснення, працівник має
відповісти на наступні питання: чи був
насправді факт порушення трудової
дисципліни; в якій формі вини
проявилось порушення трудової
дисципліни; причини, що спонукали
працівника вчинити дисциплінарний
проступок, обставини, за яких його
вчинено. Відмова працівника дати
письмові пояснення не перешкоджає
накладенню на працівника відповідного
стягнення.

На стадії застосування
дисциплінарного стягнення
роботодавець обирає вид стягнення,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок,
попередню роботу працівника тощо.
Потім видається відповідний наказ чи
розпорядження, з яким працівника
ознайомлюють під розписку.

З розділу 8 статуту Болградської
центральної районної лікарні,
затвердженого рішенням Болградської
районної ради від 20 грудня 2012 року №
354-УІ, чинного на час виникнення спірних
відносин, вбачається, що:

8.2. Болградська районна рада затверджує
статут Установи, призначає її
керівника ...

8.3.Винятковою компетенцією Власника є:

8.3.4. прийняття рішення про призначення
керівника Установи та його звільнення
з підстав порушення ним положень
законодавства України, умов трудового
договору та цього статуту» (а.с.8-19).

Таким чином, Болградська районна рада
(Власник) не делегувала Болградській
районній державній адміністрації
(Органу управління) право призначення
та звільнення керівника КУ
«Болградська центральна районна
лікарня», тому, відповідно до ст. 147-1
КЗпП України, винятковою компетенцію
саме Болградської районної ради є
питання притягнення до дисциплінарної
відповідальності головного лікаря КУ
«Болградська центральна районна
лікарня».

Статтею 28 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» визначено
права місцевих державних
адміністрацій. Так п.4 ч.1 передбачено,
що для реалізації наданих повноважень
місцеві державні адміністрації мають
право давати згідно з чинним
законодавством обов'язкові для
виконання розпорядження керівникам
підприємств, установ, організацій, їх
філіалів та відділень незалежно від
форм власності і громадянам з
контрольованих питань, порушувати
питання про їх відповідальність у
встановленому законом порядку.

Такий порядок чітко визначено частиною
четвертою ст. 36 цього ж Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
а саме: місцеві державні адміністрації
мають право звернутися до власника
підприємства, установи, організації чи
уповноваженої ним особи з вмотивованим
поданням про притягнення до
відповідальності їх керівників у разі
порушення ними законів. Про результати
розгляду власник чи уповноважена ним
особа зобов'язані повідомити місцеву
державну адміністрацію у місячний
термін.

Отже, Болградська районна державна
адміністрація, як Орган управління,
допустила порушення вимог названого
Закону, так як при наявності
відповідних підстав повинна була
ініціювати питання про притягнення до
відповідальності керівника Установи
перед Власником.

Таким чином, з огляду на викладене,
розпорядження виконуючого обов'язки
голови Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області від 19.11.2013 року № 143/С є не
обґрунтованим.

Як вбачається з вищевикладеного та
письмових доказів, норм матеріального
права, підлягаючих застосуванню при
вирішенні справи, під час притягнення
до дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_4 - головного лікаря Болградської
центральної лікарні, розпорядженням
в.о. голови Болградської районної
державної адміністрації від 19.11.2013 року
№ 143/С, були грубо порушені вимоги
ст.ст.147-1 КЗпП України, а саме: - позивач
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності органом, якому таке
право не надано.

За встановлених обставин по справі, суд
дійшов висновку, що при притягненні
позивача ОСОБА_4 до дисциплінарної
відповідальності було порушено
порядок застосування дисциплінарного
стягнення, а тому оскаржуване
розпорядження є безпідставним,
необгрунтованим та незаконним, що
безумовно тягне за собою визнання
такого рішення відповідача
протиправним та скасуванню.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача, що оскільки
позивач був прийнятий на роботу
розпорядженням голови Болградської
РДА, то і повноваження щодо його
звільнення, накладення
дисциплінарного стягнення належать
голові РДА, а не власнику - районній
раді, так як вони не відповідають
нормативно-правовим актам, положенням
статуту. Згідно Указу
Президента Про Положення про обласну,
Київську, Севастопольську міську
державну адміністрацію та Положення
про районну, районну у містах Києві та
Севастополі державну адміністрацію
від 21.08.1995 року № 760/95, в редакції чинній
на час прийняття позивача на роботу від
27.01.1996 року, главою ІІ визначено
повноваження голови державної
адміністрації, в тому числі і районної,
з якої вбачається, що голова районної
державної адміністрації не був
наділений повноваженнями щодо
прийняття на роботу керівників
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери управління державної
адміністрації.

Станом на час виникнення спірних
правовідносин, голова районної
державної адміністрації також не має
повноважень щодо прийняття та
звільнення з займаної посади
керівників підприємств, установ,
організацій, управління якими здійснює
РДА, а відповідно і вирішувати питання
про накладення адміністративного
стягнення, про що було зазначено вище в
даному рішенні суду, а тому ці доводи
представника відповідача є
безпідставними, та такими, що не
ґрунтуються на законі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Цей критерій вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації.

Звідси слідує, що суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків,
обґрунтованих припущеннями, а не
конкретними обставинами та всупереч
вимогам чинного законодавства України.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням ч.1 ст.69
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З метою перевірки обґрунтованості
прийняття розпорядження, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а також
дотримання відповідачем необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів позивача і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
судом детально досліджено усі докази
надані суду.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин, окрім
тих, що досліджені в судовому
засіданні,

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене, суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
ґрунтуються на законі, підтверджені
матеріалами справи, доведені у
судовому засіданні та підлягають
задоволенню.

Відповідно до приписів статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Однак згідно з приписами пункту 1
частини 1 статті 5 Закону України «Про
судовий збір», від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Оскільки вимоги позивача випливають
саме із трудових відносин, правові
підстави для стягнення на користь
позивача витрат зі сплати судового
збору відсутні.

Керуючись ст.48 Конституції України,
ст.ст. 3, 147, 147-1, 148-151 КЗпП України,
Законом України «Про місцеві державні
адміністрації» від 09.04.1999 року № 586-ХІV,
Законом України «Про місцеве
самоврядування» від 21.05.1997 року №
280/97-ВР, ст.ст.2, 6-12, 17, 18, 69-72, 86, 87, 94, 159-163, 167,
185,186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Розпорядження виконуючого обов'язки
голови Болградської районної
державної адміністрації Одеської
області від 19 листопада 2013 року № 143/С
«Про оголошення догани ОСОБА_4» -
визнати протиправним та скасувати.

Судовий збір віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої ст.160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Кодінцева С.В.

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 15 січня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанова в повному
обсязі складена 17 січня 2014 року.