Справа № 812/9253/13-а
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 рокуЛуганськ№ 812/9253/13-а

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Чиркін С.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Антрацит" до управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області про скасування
вимоги від 05 липня 2013 року № Ю-113/7 про
сплату суми недоїмки з єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 461250,40 грн.
,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2013 року ухвалою
Луганського окружного
адміністративного суду відкрито
провадження за адміністративним
позовом державного підприємства
"Антрацит" до управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області про скасування
вимоги від 05 липня 2013 року № Ю-113/7 про
сплату суми недоїмки з єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 461250,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що вимога управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області від 05
липня 2013 року № Ю-113/7 винесена з
порушенням норм діючого законодавства
та є необґрунтованою.

ВП «Свердловський ремонтно -
механічний завод» ДП «Антрацит» було
надано відповідачу звіт про суми
нарахованого єдиного внеску 17.05.2013 - за
квітень 2013 року, 19.06.2013 року - за травень
2013 року.

Відповідно до звіту за квітень 2013 року
ВП «Свердловський ремонтно -
механічний завод» ДП «Антрацит»
нараховано до сплати єдиний внесок у
розмірі 353031,34 грн.

Платіжними дорученнями №№ 177,178 від
09.04.2013, №№ 192-195 від 24.04.2013, №№ 139,140 від
14.05.2013, №№ 230,231 від 15.05.2013, №№ 235-241 від
20.05.2013 , №№ 29,257 від 28.05.2013, №№ 259-265 від
31.05.2013 на загальну суму 353 031,34 грн. було
сплачено єдиний внесок за квітень 2013
року, про що зазначено у розділі :
«Призначення платежу» платіжних
доручень.

Відповідно до звіту за травень 2013 року
нараховано до сплати єдиний внесок у
розмірі 333 922,49 грн.

Платіжними дорученнями №№-300-306 від
14.06.2013, №№ 320-326 від 26.06.2013, № 38 від 15.07.2013
на загальну суму 333 922,49 грн. був
сплачений єдиний внесок за травень 2013
року, про що зазначено у розділі :
«Призначення платежу» платіжних
доручень.

Заборгованість станом на 01.05.2013 року
щодо сплати єдиного внеску за січень,
лютий та березень 2013 року, яка
визначена вимогою УПФУ №Ю-113/5 від 07.05.2013
була відсутня, що підтверджується
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21.08.2013 року,
яка набрала законної сили 14.10.2013( ухвала
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.10.13) та
скасовано вимогу №Ю-113/5 від 07.05.2013.

Поточні нарахування єдиного внеску за
квітень , травень 2013 року ВП
«Свердловський ремонтно - механічний
завод» ДП «Антрацит» сплачені у
повному обсязі.

Позивач вважає, що відповідач не мав
права застосовувати передбачені
статтею 25 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" заходи впливу
та стягнення, а саме зараховувати
сплачені платником суми єдиного внеску
в рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення. Таке право, на думку
позивача, у відповідача відсутнє під
час дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів, який було введено ухвалою
господарського суду Луганської
області від 09 січня 2013 року по справі №
913/124/13-г про порушення провадження у
справі про банкрутство відносно
державного підприємства "Антрацит".

Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області
позовні вимоги Державного
підприємства "Антрацит" не визнало в
повному обсязі, в своїх запереченнях (
а.с.63-69, 99-103) зазначило те, що позивач у
період з 21.03. 2011 року по 01.06.2012 року
несвоєчасно та не в повному обсязі
сплачувало єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до Пенсійного
фонду України, у зв'язку з чим,
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Свердловську 04 липня 2012 року було
винесено 26 рішень про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску за
номерами 446-471 на загальну суму боргу
464843,84 грн., з них: штрафні санкції - 420192,01
грн. та пеня - 44651,83 грн.

Зазначені рішення управління
оскаржувались відокремленим
підрозділом "Свердловський
ремонтно-механічний завод" Державного
підприємства "Антрацит" в судовому
порядку. Але, постановою від 11 жовтня 2012
року у справі № 2а/1270/5418/2012 за
адміністративним позовом
відокремленого підрозділу
"Свердловський ремонтно-механічний
завод" державного підприємства
"Антрацит" до УПФУ в м. Свердловську
Луганської області про скасування
рішень про застосування штрафних
санкцій та пені, у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено. Зазначене рішення не
оскаржувалось в апеляційному порядку
та на теперішній час набрало законної
сили.

У зв'язку з несплатою зазначеної суми
боргу (штрафних санкцій та пені) за
рішеннями управління про застосованих
штрафних санкцій та пені, УПФУ в м.
Свердловську Луганської області 27
грудня 2012 року звернулось до
Луганського адміністративного суду з
адміністративним позовом про
стягнення суми боргу в сумі 464843,84 грн., з
яких: штрафні санкції - 420192,01 грн. та
пеня - 44651,83 грн.

16 січня 2013 року постановою Луганського
окружного адміністративного суду у
справі № 812/123/13-а за адміністративним
позовом УПФУ в м. Свердловську
Луганської області до відокремленого
підрозділу "Свердловський
ремонтно-механічний завод" державного
підприємства "Антрацит" винесено
рішення, яким адміністративний позов
управління задоволено в повному обсязі
та стягнуто з відокремленого
підрозділу "Свердловський
ремонтно-механічний завод" державного
підприємства "Антрацит" борг в сумі
464843,84 грн. Зазначена постанова суду
відповідачем не оскаржувалась та судом
апеляційної інстанції не
скасовувалась.

Керуючись пунктом 6 статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в якій
зазначено, що у разі якщо платник має
несплачену суму недоїмки, штрафів та
пені, сплачені ним суми єдиного внеску
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення,
відповідач, при отриманні платежів від
відокремленого підрозділу
"Свердловський ремонтно-механічний
завод" державного підприємства
"Антрацит", розподіляв зазначені суми
на погашення штрафних санкцій та пені,
оскільки, при винесенні останнім
рішень про застосування штрафних
санкцій та пені, заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не існувала, а
малась лише заборгованість по штрафним
санкціям та пені.

У січні 2013 року заборгованість по
штрафним санкціям та пені в сумі 464843,84
грн. відокремленим підрозділом
"Свердловський ремонтно-механічний
завод" державного підприємства
"Антрацит" була погашена в повному
обсязі, при цьому, станом на 01 липня 2013
року утворилась недоїмка зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
461250,40 грн., у зв'язку з несплатою
зазначеної суми боргу, управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області було
надіслано вимогу від 05 липня 2013 року за
№ 113/7 на адресу підприємства.

Крім того, в запереченнях до позову
відповідачем зазначено, що дія
мораторію, передбачена Законом України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
взагалі не розповсюджується на дані
правовідносини, так як відповідно до
частини 5 статті 19 вказаного Закону, дія
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на вимоги
поточних кредиторів; на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю та життю громадян; на виплату
авторської винагороди, аліментів, а
також на вимоги за виконавчими
документами немайнового характеру, що
зобов'язують боржника вчинити певні
дії чи утриматися від їх вчинення. На
підставі вищевказаного представник
відповідача просив суд залишити
адміністративний позов державного
підприємства "Антрацит" без
задоволення.

Сторони у судове засідання не прибули,
надали на адресу суду клопотання про
розгляд справи без участі
уповноважених представників.

Ухвалою суду від 21 січня 2014 року
вирішено розгляди справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Закон України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування " від
08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI)
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1
Закону № 2464-VI, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є: роботодавці -
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Однією з обов'язків Платника єдиного
внеску, згідно Закону № 2464-VI, являється
своєчасність, повність нараховування,
обчислення та сплата єдиного внеску.

Єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 Закону № 2464-VI, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

У відповідності до частини 8 статті 9
Закону № 2464 платники єдиного внеску,
крім платників, зазначених у пунктах 4 і
5 частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Позивач - Державне підприємство
"Антрацит", і.к. 32226065, зареєстроване у
якості юридичної особи 30.04.2003 року
виконавчим комітетом Антрацитівської
міської ради Луганської області (
а.с.79-86) до складу якого входить ВП
"Свердловський ремонтно-механічний
завод" державного підприємства
"Антрацит", і.к.35562599, без права юридичної
особи ( а.с.87-89).

ВП « Свердловський ремонтно -
механічний завод» ДП «Антрацит» було
надано відповідачу звіт про суми
нарахованого єдиного внеску 17.05.2013 - за
квітень 2013 року, 19.06.2013 року - за травень
2013 року. Відповідно до звіту за квітень
2013 року ВП « Свердловський ремонтно -
механічний завод» ДП «Антрацит»
нараховано до сплати єдиний внесок у
розмірі 353031,34 грн. ( а.с.9-11).

Платіжними дорученнями №№ 177,178 від
09.04.2013 ( а.с.16), №№ 192-195 від 24.04.2013( а.с.17-18),
№№ 139,140 від 14.05.2013 ( а.с.23), №№ 230,231 від
15.05.2013 (а.с.22), №№ 235-241 від 20.05.2013 (
а.с.12,19-21) , №№ 29,257 від 28.05.2013 ( а.с.14,15), №№
259-265 від 31.05.2013 ( а.с.24-26) на загальну суму
353 031,34 грн. було сплачено єдиний внесок
за квітень 2013 року, про що зазначено у
розділі : «Призначення платежу»
платіжних доручень.

Відповідно до звіту за травень 2013 року
нараховано до сплати єдиний внесок у
розмірі 333 922,49 грн.( а.с.27-28).

Платіжними дорученнями №№-300-306 від
14.06.2013 ( а.с.30-36), №№ 320-326 від 26.06.2013, (
а.с.37-43), № 38 від 15.07.2013 ( а.с.44) на загальну
суму 333 922,49 грн. був сплачений єдиний
внесок за травень 2013 року, про що
зазначено у розділі : «Призначення
платежу» платіжних доручень.

Зазначені дані підтверджуються
документально та визнаються сторонами.

09 січня 2013 року ухвалою Господарського
суду Луганської області по справі
№ 913/124/13-г про порушення
провадження у справі про банкрутство
відносно державного підприємства
"Антрацит " введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів (а.с. 49).

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року у справі №812/5320/13-а за позовом
Державного підприємства "Антрацит" до
управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області про
скасування вимоги від 07 травня 2013 року
№ Ю-113/5 позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.( а.с.114-117).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року зазначена постанова залишена без
змін та набрала законної сили ( а.с.45-47).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року встановлена відсутність
заборгованості Позивача зі сплати
єдиного внеску станом на дату
винесення вимоги від 07 травня 2013 року №
Ю-113/5 , яка підлягає сплаті в умовах дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів у ВП «Свердловський
ремонтно - механічний завод» ДП
«Антрацит».

Крім цього встановлено, що: « термін
виконання грошового зобов'язання за
рішеннями Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області від 04
липня 2012 року №№ 446 - 471 настав до
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, що підтверджується
карткою особового рахунку платника
єдиного внеску відокремленого
підрозділу "Свердловський
ремонтно-механічний завод" державного
підприємства "Антрацит"».

Однак, відповідачем винесено
позивачеві вимогу про сплату недоїмки
№Ю-113/7 від 05 липня 2013 року, в якій
визначено, що станом на 01 липня 2013 року
рахується недоїмка на загальну суму
461250,40 грн., виходячи з недоплаченого
внеску за квітень, травень 2013 року,
оскільки при отримані вищезазначених
платіжних доручень вони були
спрямовані на погашення штрафних
санкцій та пені за рішеннями
відповідача.

Зазначена вимога була оскаржена
позивачем та рішенням Пенсійного фонду
України від 27.09.2013 № 25840/09-10 скарга ДП
«Антрацит» залишена без розгляду
(а.с.51).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом " мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до дня введення
мораторію.

Статтею 1 Закону визначене поняття
кредитора, за яким це є юридична або
фізична особа, а також органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які мають підтверджені у
встановленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника; конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство; забезпечені кредитори
- кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

Частина 3 статті 19 вищезазначеного
Закону містить норму відповідно до
якої протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;

Статтею 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до дня введення мораторію
(частина 1).

Частиною 3 цієї правової норми
визначено, що протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які
поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності
на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за
весь час прострочення виконання
грошового зобов'язання, три проценти
річних від простроченої суми тощо.

Відтак, під час дії мораторію
зупиняється виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів, в тому числі
щодо сплати єдиного внеску, термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припиняються заходи,
спрямовані на забезпечення виконання
цих зобов'язань.

Відповідач спрямував сплачувані
позивачем кошти в рахунок погашення не
поточної заборгованості (квітень,
травень 2013 року), а заборгованості зі
сплати штрафних санкцій та пені за
рішеннями №446-471 про що зазначено в
письмовому запереченні.

Зазначена заборгованість зі сплати
штрафних санкцій та пені виникла до
введення мораторію - 09 січня 2013 року (
встановлено в Постанові Луганського
окружного адміністративного суду від
21.08.2013 року у справі №812/5230/13-а ).

Враховуючи вищевикладене,
неправомірне зарахування відповідачем
коштів за платіжними дорученнями з
призначенням платежу «єдиний внесок за
квітень 2013 року, травень 2013 року) при
встановленні судовим рішенням
відсутності заборгованості зі сплати
єдиного внеску за січень, лютий,
березень 2013 року, призвело до
виникнення заборгованості у поточних
місяцях.

Відповідно до частини 3 пункту 10.11
"Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України ", затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 у разі проведення
такого зарахування орган Пенсійного
фонду протягом п'яти робочих днів після
закінчення базового звітного місяця
повинен скласти повідомлення, у якому
міститься інформація про суми
розподілу сплачених коштів, за формою
згідно з додатком 22 цієї Інструкції,
яке надсилається (вручається) такому
платнику. При цьому корінець
повідомлення залишається в органі
Пенсійного фонду.

Повідомлення вважається надісланим
(врученим) платнику, якщо його передано
посадовій особі юридичної особи або
фізичній особі - суб'єкту
підприємницької діяльності, адвокату,
приватному нотаріусу, під підпис або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Дата відправлення
проставляється на корінці
повідомлення.

Доказів надіслання або вручення
позивачу повідомлення, у якому
міститься інформація про суми
розподілу сплачених коштів,
відповідачем надано не було.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач, з урахуванням приписів
частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, довів суду правомірність
заявлених позовних вимог, натомість
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на якого частиною 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень, не
довів правомірність винесення спірної
вимоги, що є підставою для задоволення
адміністративного позову.

Припинення провадження у справі про
банкрутство на підставі ухвали Вищого
господарського суду України від 19.12.2013
року не спростовую доводи позивача,
оскільки на час виникнення спірних
правовідносин відносно підприємства
було розпочато процедуру банкрутства
(а.с.112-113).

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного
підприємства "Антрацит" до управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області про
скасування вимоги від 05 липня 2013 року №
Ю-113/7 про сплату суми недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 461250,40 грн.
- задовольнити повністю.

Скасувати вимогу управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області від 05
липня 2013 року № Ю-113/7 про сплату
заборгованості з єдиного внеску в сумі
461 250,40 грн. (чотириста шістдесят одна
тисяча двісті п'ятдесят гривень 40 коп.).

Стягнути з Державного бюджету на
користь Державного підприємства
"Антрацит" (,
місцезнаходження: Луганська область, м.
Антрацит, вул.
Ростовська,38) судові витрати зі сплати
судового збору в розмірі 458,80 грн.
(чотириста п'ятдесят вісім гривень 80
коп. ).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
С.М. Чиркін