Справа № 810/6806/13-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року м. Київ
810/6806/13-а

17:54

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Чорна Н.О.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт»

до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Державне підприємство спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» з позовом до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення від
03.07.2013 № .

Спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято податковим органом на
підставі Акта перевірки, в ході якої
встановлено заниження позивачем
податку на додану вартість за
результатами взаємовідносин з ТОВ
«Ферріт-Д» і ТОВ «Ангстрем
Континенталь», оскільки, на думку
посадових осіб податкового органу,
правочини між позивачем та ТОВ «БРИЗ»
і ТОВ «Енергомікс» мають ознаки
нереальності здійснення, і в силу
статті 216 Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки Акта перевірки є
безпідставними, оскільки відносини з
ТОВ «Ферріт-Д» і ТОВ «Ангстрем
Континенталь» мали реальний характер -
товари поставлені у повному обсязі і
оплачені позивачем. Як стверджує
позивач, реальність господарських
операцій з даним контрагентом
підтверджується первинними
бухгалтерськими та іншими документами.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просив суд позов
задовольнити.

Уповноважені представники відповідача
у судові засідання не з'являлись.

09.01.2014 від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач зазначив, що під час
перевірки встановлено, що ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська складено Акти від
21.12.2012 № 7210/224/336441206 «Про результати
невиїзної документальної перевірки
ТОВ «Ферріт-Д»щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ТОВ
«Будівництво та комплектації», ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олимп», ТОВ «ПАСІФІК»,
БПП «Сура» і від 21.12.2012 №
7208/224/33906299 «Про результати невиїзної
документальної перевірки ТОВ
«Ангстрем Континенталь» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Інфотерм», ТОВ «ФОРЕСТ»,
ТОВ «ПАСІФІК», ПП СВ «Гермес», БПП
«Сура», їх реальності та повноти
відображення в обліку», згідно з якими
за результатами перевірок встановлено
відсутність реального здійснення ТОВ
«Ферріт-Д» і ТОВ «Ангстрем
Континенталь» господарських операцій.

Крім того, відповідач зазначив, що під
час перевірки податковий орган
витребовував у позивача договори на
поставку товарі, укладені між ДП
«Укрспирт» і ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Ангстрем Континенталь», проте,у
відповідь на запит вказані документи
не надано.

При цьому, позивачем не надано доказів
на підтвердження фактичної передачі
товару і подальшого використання його
у господарській діяльності -
довіреності на отримання товару,
товарно-транспортні накладні, Акти
приймання-передачі товару. Не надано
сертифікатів якості, або інших
документів, що передбачені чинними
законодавством, які підтверджують
якість придбаної продукції.

Таким чином, на думку відповідача,
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято правомірно і у відповідності
до вимог чинного податкового
законодавства.

У письмових запереченнях відповідач
просив суд здійснювати розгляд справи
без участі представників податкового
органу.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, у період з квітня
2012 по листопад 2012 позивач проводив
господарські операції з ТОВ «Ферріт-Д»
і ТОВ «Ангстрем Континенталь» з
приводу поставок товарно-матеріальних
цінностей - молотків і осей молоткових
з термообробкою, сит.

За результатами виконання даних
договорів складено видаткові і
податкові накладні.

Суми сплаченого податку на додану
вартість у складі ціни придбаних
послуг включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідних
періодів.

Посадовою особою Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДП «Укрспирт» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Ферріт-Д» і ТОВ «Ангстрем
Континенталь» за результатами якої
складено Акт від 14.06.2014 № 507/22-5/37199618
(далі - Акт перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки за
наслідками її проведення податковий
орган дійшов висновку про порушення
позивачем пункту 198.1, пункту 198.3, пункту
198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України - занижено
суму податку на додану вартість, що
підлягає нарахуванні і сплаті в бюджет
у сумі 24542,00 грн.

Вказаних висновків податковий орган
дійшов у зв'язку з наступним.

В Акті перевірки відповідачем
зазначено (сторінка 8) Броварською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Київській області отримано Акт ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 12.12.2012 № 7210/224/36441206
«Про результати невиїзної
документальної перевірки ТОВ
«Ферріт-Д» () щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Будівництво та
комплектації» за
листопад 2011, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011, ТОВ «Олимп» за вересень 2011, ТОВ
«ПАСІФІК» 1 за вересень
2011, БПП «Сура» за
вересень 2011».

Згідно з цим Актом встановлено
відсутність реального здійснення
господарських операцій.

Так, відповідно до вказаного Акта ТОВ
«Ферріт-Д» за період 2011 - 2012 сформовано
податковий кредит від підприємств ТОВ
«Будівництво та комплектації», ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олимп», ТОВ «ПАСІФІК»,
БПП «Сура», ТОВ «Кафепродакшн», ПП «СВ
Гермес», ТОВ «Хімагросервіс», ПВП
«Форест», якими надано податкову
звітність шляхом маніпулювання, а саме
- у них відсутній податковий кредит
згідно наданих розрахунків
коригування задекларувавши податкові
зобов'язання здійснюють повернення
передплат неіснуючим контрагентам.

ТОВ «Будівництво та комплектації», ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олимп», ТОВ «ПАСІФІК»,
БПП «Сура», ТОВ «Кафепродакшн», ПП «СВ
Гермес», ТОВ «Хімагросервіс», ПВП
«Форест» взагалі не прибавали товар у
2011 - 2012, у свою чергу й не могло
здійснювати реалізацію товару, робіт,
послуг в адресу ТОВ «Ферріт-Д».

Операції з поставки по ланцюгу ТОВ
«Будівництво та комплектації», ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олимп», ТОВ «ПАСІФІК»,
БПП «Сура», ТОВ «Кафепродакшн», ПП «СВ
Гермес», ТОВ «Хімагросервіс», ПВП
«Форест», ТОВ «Ферріт-Д» не містять у
своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання і продажу товарів і не
спричиняють реального настання
правових наслідків.

Відповідно до сторінки 10 Акта
перевірки, Броварською ОДПІ отримано
Акт ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 № 7208/224/33906299
«Про результати невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Агстрем
Континенталь» () щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Інфотерм» за червень 2011, ТОВ «ФОРЕСТ» за червень 2011, ТОВ
«ПАСІФІК» 1 за вересень
2011, ПП СВ «Гермес» за
березень 2011, БПП «Сура»
за вересень, листопад 2011, їх реальності
та повноти відображення в обліку».

Згідно матеріалів справи встановлено
відсутність реального здійснення
господарських операцій.

Відповідно до вказаного Акта ТОВ
«Ангстрем Континенталь» за період
2011-2012 сформовано податковий кредит від
підприємств ТОВ «Інфотерм», ТОВ
«ПАСІФІК», БПП «Сура», ПП «СВ Гермес»,
ТОВ «Форест», якими надано податкову
звітність шляхом маніпулювання, а саме
- у них відсутній податковий кредит
згідно наданих розрахунків
коригування задекларувавши податкові
зобов'язання здійснюють повернення
передплат неіснуючим контрагентам

Таким чином, можливо зробити висновок,
що ТОВ «Інфотерм», ТОВ «ПАСІФІК», БПП
«Сура», ПП «СВ Гермес», ТОВ «Форест» не
придбавало товар у 2011-2012, в свою чергу й
не могло здійснювати реалізацію
товару, робіт, послуг в адресу ТОВ
«Ангстрем Континеталь».

Операції з поставки по ланцюгу ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «ПАСІФІК», БПП «Сура»,
ПП «СВ Гермес», ТОВ «Форест», ТОВ
«Ангстрем Континеталь» не містять у
своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання і продажу товарів і не
спричиняють реального настання
правових наслідків.

Розглянувши матеріали перевірок,
відповідач зазначив (сторінка 13 Акта
перевірки) враховуючи викладене,
взаємовідносини між ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Ангстрем Континенталь» і ДП
«Укрспирт» згідно з частиною першою,
частиною п'ятою статті 203 Цивільного
кодексу України, пункту першого, пункту
другого статті 215, статті 228 Цивільного
кодексу України мають ознаки
нереальності здійснення і в силу
статті 216 Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.07.2013 №
, згідно з яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 36813,00 грн., з них
24542,00 грн. за основним платежем і 12271,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вважаючи спірне податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу частини п'ятої статті 203
Цивільного кодексу України правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статі 215
Цивільного кодексу України
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, є підставою для
недійсності правочину.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (частина друга
статті 215 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 228
Цивільного кодексу України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Відповідно частини третьої статті 228
Цивільного кодексу України в разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Згідно зі статтею 208 Господарського
кодексу України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Відповідно до статтей 11 і 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування
обставин реальності вчинення
господарської операції судам належить
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або підтверджені
іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач
донарахував податкові зобов'язання з
податку на додану вартість виходячи з
висновку про відсутність факту
поставки товарів ТОВ «Ферріт-Д» і ТОВ
«Ангстрем Континенталь» і недійсності
правочинів судом досліджено дане
питання і встановлено наступне.

Під час судового розгляду представник
позивача пояснив, що ДП «Укрспирт»
придбавало у вказаних контрагентів
деталі, які необхідні для здійснення
виробництва. Придбані деталі
розповсюджувались по заводам
підприємства.

На підтвердження здійснення
господарських операцій між ДП
«Укрспирт» і ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Ангстрем Континенталь» позивачем
надано суду належним чином засвідчені
копії:

- видаткових накладних;

- податкових накладних;

- рахунків-фактур;

- платіжних доручень.

Тобто, позивачем надано суду як
первинні бухгалтерські документи, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій щодо придбання
товарів у контрагентів, так і докази
про здійснення оплати за поставлений
товар.

При цьому, податковий орган ані в ході
проведення перевірки, ані під час
судового розгляду не зазначав про
невідповідність первинних
бухгалтерських документів вимогам
чинного податкового законодавства,
зокрема, відсутності у них обов'язкових
реквізитів.

Відносно твердження відповідач про
відсутність у підприємства
товарно-транспортних накладних, слід
зазначити, що товарно-транспортна
накладна, не є документом первинного
бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання
товару (послуги). Зокрема, вказана
правова позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 26.06.2012 № К-27230/10.

Крім того, представник позивача
пояснив суду, що транспортування
товару придбаного у ТОВ «Ангстрем
Континенталь» і ТОВ «Ферріт-Д»
здійснювалось позивачем за власний
рахунок, але у деяких поставках
(Струтинське, Воютицьке) поставка
оплачувалась продавцем ТОВ «Ангстрем
Континеталь», про що зазначено у
рахунках фактурах.

Відносно твердження відповідача про не
надання позивачем договорів укладених
між ТОВ «Ангстрем Континенталь» і ТОВ
«Ферріт-Д», суд зазначає наступне.

Представник позивача пояснив суду, що
придбання товару ДП «Укрспирт» і ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Ангстрем
Континенталь» здійснювались на
підставі усної домовленості,
оформлення правочинів
підтверджувалось складенням
рахунків-фактур, по яким позивачем
здійснено повну оплату товару.

Таким чином, оскільки письмових
договорів позивач не укладав з
вказаними підприємствами, твердження
відповідача про невиконання запиту є
безпідставними.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України: правочини, спрямовані
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, яке викладене
у постанові від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» нікчемними є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Водночас, при кваліфікації правочину
за статтею 228 Цивільного кодексу
України має враховуватися вина, яка
виражається у намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на підтвердження факту
укладення між позивачем і ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Ангстрем
Континенталь» недійсних правочинів
або господарських зобов'язань, які б
було вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

В матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надані суду будь-які
докази наявності судових рішень, які б
набрали законної сили, з приводу
незаконних дій посадових осіб ДП
«Укрспирт» і ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Ангстрем Континенталь».

Щодо відсутності у позивача
сертифікатів якості на товар слід
зазначити, що такі сертифікати не є
документами первинного податкового
обліку, що фіксують факти здійснення
господарських операцій, оскільки
вказані документи формуються виключно
для надання інформації про якість
продукції. Зокрема, аналогічна правова
позиція викладена у постанові
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 у
справі № 810/2133/13-а.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки,
жодних податкових правопорушень у діях
позивача відповідачем не виявлено.

Акт перевірки не містить посилань на
те, що установчі документи, свідоцтво
про державну реєстрацію та свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ «Ферріт-Д» ТОВ «Ангстрем
Континенталь» були скасовані чи
визнані недійсними за рішенням суду, як
на дату укладання чи виконання
договорів, так і на дату складання
податкових накладних.

А відтак, судом не встановлено дефектів
у юридичному статусі контрагентів
позивача, отже, на момент здійснення
господарських операцій та видання
податкових накладних, контрагенти
позивача були платниками податку на
додану вартість, які зареєстровані
відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України.

У силу положень пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на
податковий кредит пов'язано з
виникненням визначеної законом події
та наявністю належним чином
оформленого документа, який засвідчує
суму сплаченого (нарахованого) податку
на додану вартість по дійсній операції,
пов'язаній з господарською діяльністю
платника податку.

Як вже зазначалось судом, податкові
зобов'язання було визначено позивачеві
у зв'язку з формуванням податкового
кредиту за рахунок сум податку,
сплачених контрагентам у складі
вартості придбаного товару.

Водночас, відповідач не ставив під
сумнів правильність здійснення
позивачем розрахунку податкового
кредиту.

Суд звертає увагу, що відповідно до
Акта перевірки відповідач дійшов
висновку про відсутність факту
здійснення господарських відносин між
позивачем і ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ
«Ангстрем Континенталь» на підставі
розгляду Актів ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012 №
7208/224/33906299 і від 21.12.2012 № 7210/224/336441206.
Вказані Акти є носіями певної
інформації, яка є суто суб'єктивною
думкою податкових органів і висновки
викладені у них не мають доказової сили
у даному спорі за відсутності
доведення факту нереальності
господарської операції.

При цьому, суд звертає увагу, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 у справі № 804/1263/13-а визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
щодо коригування показників
податкової звітності ТОВ "Ферріт-Д" за
період з грудня 2011 року по жовтень 2012
рік. Вказана постанова залишена без
змін постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.05.2013.

Крім того, слід зазначити, що згідно з
висновками частини першої статті 204
Цивільного кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Висновки акта є суто
суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора - інспектора,
оскільки зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 14.11.2012 № К/9991/50772/12.

Факт придбання позивачем товарів
підтверджується документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському і
податковому обліку позивача та його
податковій звітності, а право на
включення до податкового кредиту
коштів і суми податку на додану
вартість, сплаченої у складі вартості
придбаного товару, посвідчується
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами, у тому
числі видатковими накладними і
податковими накладними.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів і України від 24.05.1995 № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704,
відповідно до якого первинні документи
- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи: розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, і одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається із Акта перевірки
посадовими особами податкового органу
були досліджені первинні
бухгалтерські документи позивача,
складені за наслідком проведення
господарських операцій із ТОВ
«Ферріт-Д» і ТОВ «Ангстрем
Континенталь». Разом з цим, як
встановлено судом, висновки
відповідача про відсутність
здійснення господарських операцій
зроблені лише на підставі Актів інших
перевірок, в яких податковий орган
встановив безтоварність господарських
операцій.

Суд, розглядаючи вказану справу,
враховує положення листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 відповідно до якого у
разі якщо зібраних у справі доказів
буде достатньо для підтвердження
доводів податкового органу щодо
відсутності фактичного здійснення
господарської операції, у відповідному
позові платника податків щодо
неправомірності визначених йому
грошових зобов'язань необхідно
відмовити. Водночас відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу
України (презумпція правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків) є
підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

Водночас, наявні в матеріалах справи
документи первинного бухгалтерського
та податкового обліку містять усі дані
стосовно змісту господарських
операцій між позивачем і ТОВ
«Ферріт-Д», ТОВ «Ангстрем
Континенталь». Вказані документи
містять всі необхідні реквізити, які
передбачені положеннями статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і фіксують факт здійснення
господарської операції позивачем.

У свою чергу, відповідачем суду не
надано доказів того, що контрагенти
позивача неправомірно виписали
податкові накладні, а висновки
податкового органу викладені в Акті
перевірки не підтверджені фактично і є
необґрунтованими.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення від 03.07.2013
№ є протиправним і підлягає
скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і
скасувати податкове
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
03.07.2013 № .

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» судовий збір у сумі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови..

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
20 січня 2014 р.