Справа № 129/3596/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 129/3596/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кравець В.І.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Граб Л.С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області на ухвалу Гайсинського
районного суду Вінницької області від
25 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області звернувся до Гайсинського
районного суду Вінницької області з
поданням про встановлення способу і
порядку виконання постанови суду від
16.12.2010 року по справі №2а-4038/2010.

Зокрема, вказаним рішенням зобов'язано
УПФ України у Гайсинському районі
нарахувати, перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 пенсію з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за шість місяців
до дня звернення до суду з 26.06.2010 року по
26.11.2010 року рік з урахуванням
проведених виплат та зобов'язати
відповідача щомісячно виплачувати
нараховану передбачену ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» надбавку до пенсії розміром 30%
мінімальної пенсії за віком, із
встановленого чинним законодавством
на час виконання цієї постанови
розміру мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 26.11.2010 року, - дня звернення
до суду, і по день припинення такого
права позивача.

Вказане подання державний виконавець
мотивував тим, що зобов'язання виплати
може бути виконане боржником тільки
після надання відповідного
фінансування, в порядку і межах обсягів
призначень, що ускладнює виконання
рішення в повному обсязі.

Гайсинський районний суд Вінницької
області ухвалою від 25.10.2013 року
зазначене подання задовольнив та
змінив спосіб і порядок виконання
постанови суду від 16.12.2010 року по
справі №2а-4038/2010 про зобов'язання УПФ
України у Гайсинському районі
нарахувати, перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 пенсію з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
проведених виплат, в частині
зобов'язання виплачувати нараховану
надбавку до пенсії, шляхом стягнення з
УПФ України у Гайсинському районі на
користь ОСОБА_2 надбавки до пенсії в
сумі 2377,77 грн. нарахованої відповідно
до постанови Гайсинського районного
суду від 16.12.2010 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні подання в
повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Гайсинського районного
суду від 16.12.2010 року зобов'язано УПФ
України в Гайсинському районі
нарахувати, перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 пенсію з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру з
26.05.2010 року по 26.11.2010 року з урахуванням
проведених виплат та зобов'язання
відповідача щомісячно виплачувати
нараховану надбавку до пенсії.

15.04.2013 року постанова суду першої
інстанції набрала законної сили та
10.07.2013 року на підставі судового
рішення видано виконавчий лист.

Як встановлено під час апеляційного
розгляду, боржником виконана
зобов'язальна частина рішення про
нарахування пенсії з підвищенням її на
30% пенсії за віком, водночас виплата
донарахованої пенсії на підставі
рішення суду від 16.12.2010 року не
проводилась.

В свою чергу, як з'ясовано з пояснень
відповідача, виконання зобов'язання
щодо виплати вказаних коштів не
проводиться через відсутність
відповідних бюджетних асигнувань.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
подання є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд
якої інстанції видав виконавчий лист,
що видав виконавчий лист, із поданням,
а особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Як роз'яснив Вищий адміністративний
суд України у інформаційному листі
№846/12/13-13 від 13.06.2013 року, ця норма не
містить виключного переліку обставин,
що є підставою для вирішення питання
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.
Суди повинні враховувати, що підставою
для зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який набрав чинності
01.01.2013 року, держава гарантує виконання
судового рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником яких є,
зокрема, державний орган.

Водночас, судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
таких виплат, не належать до зазначених
у згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює їх виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 5 червня 2012 року №
4901-6 (далі - Закон України № 4901)), який
набув чинності з 1 січня 2013 року,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
державного органу, а в разі відсутності
у зазначеного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 29 червня 2006 року у справі
"Пантелеєнко проти України" зазначив,
що ст. 13 Конвенції гарантує наявність
на національному рівні засобу
правового захисту для реалізації прав
і свобод, у якій би формі вони не
забезпечувалися у національному
правовому полі. Суд також підкреслив,
що засіб юридичного захисту має бути
ефективним, як на практиці, так і за
законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі
"Дорани проти Ірландії" Європейський
суд з прав людини зазначив, що поняття
"ефективний засіб" передбачає
запобігання порушенню або припиненню
порушення, а так само встановлення
механізму відновлення, поновлення
порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші
проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008
року) Європейський Суд з прав людини
вказав, що для Конвенції було б
неприйнятно, якби стаття 13 декларувала
право на ефективний засіб захисту але
без його практичного застосування.
Таким чином, обов'язковим є практичне
застосування ефективного механізму
захисту. Протилежний підхід
суперечитиме принципу верховенства
права.

З урахуванням вказаного колегія суддів
зазначає, що Держава Україна несе
обов'язок перед зацікавленими особами
забезпечити ефективний засіб захисту
порушених прав, зокрема - через
належний спосіб захисту та відновлення
порушеного права. При цьому, обраний
судом спосіб захисту порушеного права
має бути ефективним та забезпечити
реальне відновлення порушеного права.

Разом з тим, за нормами Закону України
№ 4901 держава гарантує виконання
рішення суду виключно про стягнення
коштів, боржником за яким є державний
орган.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції колегія суддів
вважає, що виконання постанови
Гайсинського районного суду від 16.12.2010
року можливе на сьогодні лише шляхом
зміни способу виконання із
зобов'язання вчинення певних дій, які
мають на меті виплату конкретної суми,
на стягнення цієї суми, яка за
розрахунком боржника складає 2377,77 грн.
та не є спірною між сторонами.

Відповідно до ст. 7 Закону України № 4901
виконання рішень суду про зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в
частині першій цієї статті, не виконано
протягом двох місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, крім випадків, коли
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, державний виконавець
зобов'язаний звернутися до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення.

Таким чином, подання державного
виконавця про встановлення способу і
порядку виконання рішення є повністю
обґрунтованим, у зв'язку з чим судом
першої інстанції прийнято правильне
рішення про його задоволення.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
ухвалу Гайсинського районного суду
Вінницької області від 25 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Граб Л.С.

Драчук Т. О.