Справа № 463/1964/13-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2013-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2013 року.
Личаківський районний суд м. Львовав

в складі головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, третя особа
Личаківський відділ управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними, скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язання до
вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, просить прийняти рішення,
яким визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Львівській
області щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 12.04.2013 року серії ВП № 36220295,
скасувати вказану постанову та
зобов'язати державного виконавця
відновити примусове виконання
судового рішення та виконати його
повністю.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 04.02.2013р. на
підставі виконавчого листа № 2а/1312/378/12
виданого Личаківським районним судом
м. Львова 27.12.2012р. старшим державним
виконавцем ВПВР Управління ДВС ГУЮ у
Львівській області було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення від 12.11.2012р., за яким
зобов'язано Личаківський відділ
соціального захисту ДГП ЛМР нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 кошти на
компенсацію 25 % вартості продуктів
харчування за нормами, встановленими
МОЗ України відповідно до п. 6 ст. 21
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з січня по
березень 2012р. з врахуванням виплачених
сум. Стягувачем у виконавчому
провадженні є позивач, а боржником -
третя особа. 12.04.2013р. в ході виконання
судового рішення державний виконавець
дійшов висновку про закінчення
виконавчого провадження та повернення
виконавчого документу до суду що його
видав з тих підстав, що відсутнє
бюджетне фінансування, яке
унеможливлює виконання рішення суду
боржником. Вважає такі дії відповідача
неправомірними, а постанову такою, що
підлягає скасуванню, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, чого не врахував
відповідач при винесенні оскаржуваної
постанови. Оскільки закінчення
виконавчого провадження унеможливлює
виконання рішення суду, що гарантовано
державою, змушений просити суд
скасувати вказану постанову та
зобов'язати державного виконавця
відновити виконавче провадження та
виконати рішення повністю, з приводу
чого пред'явив згаданий позов.

В судове засідання позивач не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином,
клопотанням до суду справу просить
розглядати без його участі та
задовольнити позов в повному обсязі.
Враховуючи зібрані по справі докази
суд вважає можливим розглянути справу
у відсутності позивача.

Представник відповідача в судове
засідання також не прибув, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи чи розгляд справи у
його відсутності не подавав.
Враховуючи вимоги ст. 128 КАС України суд
вважає можливим розглянути справу без
його участі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Оскільки відповідач
жодних заперечень проти позову не
подав, суд розглядає справу на основі
наявних доказів.

Представник третьої особи в судове
засідання також не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи також
повідомлений належним чином. Скерував
до суду письмові пояснення по суті
справи, згідно з якими, після відкриття
виконавчого провадження, на виконання
вимог державного виконавця боржником
було здійснено розрахунок
заборгованості, який становить 428,72 грн.
та скеровано на адресу Департаменту
соціального захисту населення
Львівської ОДА лист з проханням
виділення боржнику бюджетних коштів у
сумі 428,72 грн. для подальшої виплати цих
коштів стягувачу. Крім того, на адресу
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Львівській
області неодноразово скеровувались
листи з обґрунтуванням неможливості
виконання судових рішень у даній
категорії справ, а також наводились
докази вжиття усіх залежних від
боржника заходів. Тому вважає, що
судове рішення та вимоги державного
виконавця в частині виплати не
виконано з поважних та незалежних від
боржника причин, і у випадку виділення
таких коштів, вони невідкладно будуть
виплачені стягувачу, відповідно дії
державного виконавця щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження вважає законними та
обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
приймаючи рішення у відповідності до
вимог ст. 160 КАС України суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення частково виходячи з таких
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
04.02.2013р. головним державним виконавцем
ВПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській
області винесено постанову серії ВП №
36220295 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а1312/378 виданого
Личаківським районним судом м. Львова
27.12.2012р. про зобов'язання Личаківського
відділу соціального захисту ДГП ЛМР
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти
на компенсацію 25 % вартості продуктів
харчування за нормами, встановленими
МО Українивідповідно до п. 6 ст. 21 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з січня по березень 2012 року
(а.с.7).

В ході виконання даного виконавчого
провадження, 12.04.2013р. тим же державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
серії ВП №36220295 з підстав п. 11 ч. 1 ст. 49,
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.4). Як вбачається з
мотивувальної частини постанови,
державним виконавцем встановлено, що
боржником було проведено розрахунок та
нарахування заборгованості, яка
підлягає виплаті стягувачу та
становить 428,72 грн., однак з підстав
відсутності бюджетного фінансування,
що унеможливлює виконання рішення суду
було зроблено висновок про
необхідність закінчення виконавчого
провадження.

Проте, з такими висновками державного
виконавця погодитись не можна виходячи
з наступного.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» гласить, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Закінчення виконавчого провадження
пов'язане із настанням певних обставин,
зазначених у ст. 49 згаданого вище
Закону. Цими обставинами можуть бути
фактичне повне виконання рішення,
прийняття судом відмови стягувача від
стягнення, укладення мирової угоди між
сторонами виконавчого провадження та
інші передбачені законом обставини, що
унеможливлюють подальше здійснення
виконавчих дій. В даному випадку,
постанова винесена з підстав
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Згідно вимог пп. 6 п. «б» (делеговані
повноваження), ст. 34 Закону України «Про
місцеве самоврядування України», до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад в сфері
соціального захисту населення
належать вирішення відповідно до
законодавства питань про надання
компенсацій і пільг громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в інших випадках,
передбачених законодавством.

Поряд з цим, згідно вимог пп. 3 п. 4
Постанови КМУ від 20.09.2005р. «Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виплата компенсацій та
допомоги певних видів, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», проводиться центрами по
нарахуванню і виплаті соціальних
допомог, управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад (далі - уповноважений орган) за
місцем реєстрації громадян, а саме:
компенсація за пільгове забезпечення
продуктами харчування - громадянам, що
належать до першої та другої категорії
постраждалих відповідно до пункту 14
частини першої статті 20, пункту 6
частини першої статті 21 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за нормами, встановленими
МОЗ України.

Тобто не лише по нарахуванню, а ще й
обов'язок щодо виплати таких коштів
Законом покладається на боржника, який
зобов'язаний був здійснити такі дії.
Безперечно, звернення до Департаменту
соціального захисту населення ЛОДА у
випадку відсутності бюджетних
асигнувань є правом боржника, однак за
відсутності позитивної відповіді
боржник не звільняється від обов'язку
виплати таких коштів. В даному випадку
державний виконавець має достатні
підстави не накладати штраф на
боржника, оскільки останнім рішення
суду не виконується з поважних причин,
однак підстав закривати в такому
випадку провадження також не має, а
покликання в мотивах оскаржуваної
постанови на вимоги постанови КМУ від
30.05.2007р. № 790, де регламентовано, що
обов'язок забезпечення на території
Львівської області реалізації
державної політики у сфері соціального
захисту та соціального обслуговування
населення покладено на Департамент
соціального захисту Львівської
облдержадміністрації не заслуговують
на увагу, оскільки вказана постанова
КМУ втратила чинність.

Крім того, слід також погодитись з
мотивами позову та визнати, що
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, про що свідчить
практика Європейського суду з прав
людини.

Таким чином, дії державного виконавця
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження є
неправомірними, мотиви постанови не
відповідають нормам матеріального
права та практиці Європейського суду
України, а відтак остання підлягає
скасуванню в судовому порядку.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача відновити
виконавче провадження та виконати
рішення суду в повному обсязі - такі
вимоги до задоволення не підлягають.

Щодо першої вимоги, слід згадати
положення ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження», якою
регламентується обов'язок державного
виконавця відновити виконавче
провадження після визнання судом
незаконною постанови про закінчення
виконавчого провадження. Оскільки
обов'язок по відновленню виконавчого
провадження покладається на
державного виконавця Законом -
додатково зобов'язувати до вчинення
таких дій немає правових підстав.

Щодо іншої вимоги, а саме зобов'язати
виконати рішення в повному обсязі, то
суд звертає увагу, що Законом України
«Про виконавче провадження» визначено
виключний перелік випадків, коли
виконавчий документ повертається без
виконання, і за наявності таких
обставин державний виконавець вправі
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження, з законністю
якої боржник може погодитись, або ж
оскаржити у встановленому законом
порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.
2, 17-19, 128, 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 12.04.2013 року серії ВП № 36220295.

Постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 12.04.2013 року
серії ВП № 36220295 про закінчення
виконавчого провадження - скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Личаківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги в порядку та строки передбачені
ст.186 КАС України.

Суддя:
Леньо С. І.