Справа № 805/16631/13-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 р.
Справа №805/16631/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 25
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання
Платонової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю

«Телерадіокомпанія «Україна»

до державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі

м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій

області

про
скасування податкового повідомлення -
рішення від

12 листопада
2013 року №

за участю:

представників позивача:
Деревянка А.М. за дов. від 12 листопада 2013
року,

Новицької
О.О., за дов. від 12 листопада 2013 року,

представників відповідача:
Домашенко Т.Г., за дов. від 24 вересня 2013
року,

Скляренко
І.А., за дов. від 29 листопада 2013 року

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Україна» звернулося до суду з позовом
до державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року № .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував
безпідставністю висновків податкової
інспекції про порушення п.198.3 ст. 198 та п.
201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим йому збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті по
декларації за липень 2013 року в розмірі
798949,00 гривень згідно з податковим
повідомленням-рішенням № від 12
листопада 2013 року. Також вказаним
податковим повідомленням-рішенням до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 399474,50
гривень.

Сутність порушень, визначених у акті
позапланової документальної невиїзної
перевірки позивача від 24 жовтня 2013 року
полягає у тому, що господарські
взаємовідносини позивача (замовника) з
продюсером - товариством з обмеженою
відповідальністю «Шоу Тайм
Інкорпорейтед», на думку податкового
органу, не мали реального характеру з
підстав незнаходження продюсера за
податковою адресою та відсутності у
нього складських приміщень,
автомобільного транспорту та
устаткування, необхідного для
здійснення господарської діяльності.

Таким чином, податковий орган дійшов
висновку про безпідставність
включення до складу податкового
кредиту позивача суми ПДВ згідно двох
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Шоу Тайм Інкорпорейтед» у червні 2013
року на суму 798949,00 гривень, у зв'язку з
чим зменшив суму податкового кредиту з
ПДВ за липень 2013 року, оскільки ці
накладні були надані та відображені
позивачем у липні 2013 року.

Позивач наполягає на реальності
господарської операції згідно
договору на виробництво
аудіовізуальних творів - телевізійних
передач № 001758 від 19 грудня 2012 року,
укладеного позивачем з продюсером -
товариством з обмеженою
відповідальністю «Шоу Тайм
Інкорпорейтед». Вважає, що надав
відповідачеві всі необхідні документи
бухгалтерської та податкової
звітності, тому має право на податковий
кредит по податкових накладних,
виписаних товариством з обмеженою
відповідальністю «Шоу Тайм
Інкорпорейтед».

З зазначених підстав позивач вважає
висновки акту позапланової
документальної перевірки
неправомірними, а податкове
повідомлення - рішення від 12 листопада
2013 року № просить скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача підтримлив заявлені вимоги,
просили їх задовольнити.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували, в
обґрунтування незгоди із позовом
зазначили, що підставою для прийняття
оскаржуваного позивачем податкового
повідомлення - рішення стали висновки,
що викладені в акті позапланової
документальної виїзної перевірки
позивача від 24 жовтня 2013 року.

Зазначали, що ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» не знаходиться за
податковою адресою, є висновок ДПІ у
Шевченковькому районі м. Києва про
відсутність виробничих, складських
приміщень, транспорту та устаткування
вказаного контрагенту.

З зазначених підстав податковим
органом зроблено висновок, що операції
по взаємовідносинах між позивачем та
його контрагентом ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» не мали реального
характеру.

Посилаючись на відповідність вимогам
чинного законодавства викладених в
акті перевірки висновків, що стали
підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення, відповідач
зауважував на необґрунтованості
заявлених позивачем вимог та просив
суд відмовити в їх задоволенні в
повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Україна» є юридичною особою,
зареєстровано та обліковується в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з
кодом 05744121 з 08 вересня 2000 року, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та довідкою
органів статистики АА № 547479 від 07
червня 2012 року.

Позивач перебуває на податковому
обліку у державній податковій
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, що
доводиться довідкою форми № 4-ОПП від 05
травня 2011 року № 11815/10.

Позивач є платником податку на додану
вартість, що не спростовується
сторонами і не є спірною обставиною.

Підстави правомірності проведення
позапланової документальної невиїзної
перевірки позивача від 24 жовтня 2013 року
позивачем не оспорюються.

Як зазначено в довідці Головного
управління статистики у Донецькій
області АА № 547479, позивач здійснює
наступні види діяльності: діяльність у
сфері телевізійного мовлення,
виробництво кіно- та відеофільмів,
телевізійних програм, компонування та
розповсюдження кіно- та відеофільмів,
телевізійних програм.

Представниками державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Україна» з питань
дотримання податкового законодавства
по взаємовідносинам з ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» по податковим
накладним за червень 2013 року, про що
складено акт від 24 жовтня 2013 року №
218/22-02/05744121 (а. с. 9-29).

Згідно висновків акту перевірки
встановлено порушення позивачем п.198.3
ст. 198 та п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає сплаті по декларації за
липень 2013 року в розмірі 798949,00 гривень
(а.с.29).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України статті 94
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) податковий контроль -
система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями пункту 198.3 статті
198 ПК України, порушення якого вказано в
акті перевірки, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто, пункт 198.3 статті 198 ПК України є
загальною нормою права, що визначає
склад податкового кредиту.

Податківцями зазначено в акті
перевірки, що отримано акт № 835/22-07/38405699
від 06 вересня 2013 року, складений ДПІ в
Шевченківському районі м. Києва про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Шоу Тайм Інкорпорейтед»
щодо підтвердження господарських
взаємовідносин з ТОВ «ТРК «Україна» за
червень 2013 року. При цьому, фахівцями
ДПІ в Шевченківському районі м. Києва
встановлено, що ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» фактично не
знаходиться за податковою адресою: м.
Київ, вул. Ежена Потьє, 12 (а.с. 26).
Аналізом податкової звітності
встановлено відсутність будь-якої
інформації про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. Наслідком
податкового обліку є лише фактичних
рух активів, а не задекларований на
папері.

Суд зауважує, що податківцями
встановлено зазначені вище факти під
час зустрічної звірки контрагента
позивача згідно акту про неможливість
її проведення. Слід зазначити, що право
проведення зустрічних звірок надано
податковим органам п. 73.5 ст. 73
Податкового кодексу України. При цьому,
зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, правомірність формування
податкового кредиту позивача
податковим органом встановлена,
зокрема, шляхом співставлення
податкових зобов'язань його
контрагента шляхом проведення
зустрічної звірки.

Сторонами не спростовується факт
несвоєчасного отримання позивачем
двох податкових накладних від ТОВ «Шоу
Тайм Інкорпорейтед», а саме: від 03
червня 2013 року на суму ПДВ 373976,00 гривень
та від 12 червня 2013 року на суму ПДВ 422973,00
гривень. З зазначених підстав
позивачем суми по вказаним податковим
накладним було включено до реєстру
отриманих податкових накладних та до
складу податкового кредиту у липні 2013
року.

Відповідач фактично виключив зі складу
податкового кредиту позивача суми за
наслідками встановлення нікчемності
угоди від 19 грудня 2012 року, укладеної з
ТОВ «Шоу Тайм Інкорпорейтед» через
несплату його податкових зобов'язань
за червень 2013 року до бюджету.

Ні підставі акту позапланової
документальної невиїзної перевірки
від 24 жовтня 2013 року № 218/22-02/05744121
податковим органом винесене спірне
податкове повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року № , яким
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ за липень 2013 року в
розмірі 798949,00 гривень та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
399474,50 гривень (а.с. 30).

Судом встановлено, що між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Україна»
(замовник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» (продюсер) 19 грудня 2012
року було укладено договір № 001758/2012 на
виробництво аудіовізуальних
творів-телевізійних передач,
відповідно якого позивач замовив у
продюсера роботи/послуги з виробництва
230 випусків аудіовізуальних
творів-телевізійних передач під
назвою «Говорить Україна» (а. с. 38-52).

На виконання спірного договору 03
червня 2013 року між сторонами угоди було
підписано акт прийому передачі, згідно
якого продюсер передав, а замовник
прийняв 91-98 випуски твору «Говорить
Україна» через ftp-сервер, дата
завантаження на сервер - 01-02 червня 2013
року (а.с. 53). При цьому, вартість
переданих випусків складає 1879880,00
гривень, у тому числі ПДВ - 375976,00
гривень, а разом - 2225856,00 гривень.

Крім того, постачальник виписав
податкову накладну № 1 від 03 червня 2013
року на суму 1879880,00, ПДВ - 375976,00 гривень,
а разом на суму 2225856,00 гривень (а.с. 57).

Також 12 червня 2013 року між сторонами
угоди було підписано акт прийому
передачі, згідно якого продюсер
передав, а замовник прийняв 99-107 випуски
твору «Говорить Україна» через
ftp-сервер, дата завантаження на сервер -
10-11 червня 2013 року (а.с. 54). При цьому,
вартість переданих випусків складає
2114865,00 гривень, у тому числі ПДВ - 422973,00
гривень, а разом - 2537838,00 гривень.

Постачальник виписав податкову
накладну № 2 від 12 червня 2013 року на
суму 2114865,00, ПДВ - 422973,00 гривень, а разом
на суму 2537838,00 гривень (а.с. 58).

Вказані податкові накладні були
включені позивачем до реєстру виданих
та отриманих податкових накладних у
липні 2013 року, про що зазначено вище та
що не оспорюється сторонами.

Сума податку на додану вартість в
розмірі 798949,00 гривень по зазначеним
податковим накладним була включена
позивачем до складу податкового
кредиту за липень 2013 року, що вказано як
порушення в акті позапланової
перевірки (а.с.29).

Позивач за придбані роботи/послуги з
виробництва аудіовізуальних
творів-телевізійних передач «Говорить
Україна» розрахувався з продюсером
платіжними дорученнями № 2947 від 03
червня 2013 року на суму 2537838,00 гривень
(а.с. 55) та № 3330 від 26 червня 2013 року на
суму 2537838,00 гривень (а.с. 56).

Тобто, умови договору виконані обома
сторонами.

Крім того, реальність здійснення
спірної угоди від 19 грудня 2012 року
доведена листом ТОВ «Індустріальний
телевізійний комітет» від 28 жовтня 2013
року (а.с. 65), згідно якого
аудіовізуальні твори «Говорить
Україна», що виходили в ефір телеканалу
«Україна» заявлені на участь у
конкурсі «Телетріумф 2013» в номінації
«Суспільно-соціальне ток-шоу».

Також позивачем в доказ реально
виконаної угоди надано ефірну довідку
про вихід програми «Говорить Україна»
в ефір (а.с. 66) та довідку про показники
рейтингу глядацької аудиторії під час
трансляції передачі «Говорить
Україна» (а.с. 67).

Спірним питанням даної справи є
правомірність коригування податковим
органом податкового кредиту позивача
за угодою, яку відповідач фактично
вважає нікчемною.

Так, відповідно до частини 2 статті 215
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Без наміру створення правових
наслідків є фіктивний правочин
(частина 1 ст. 234 ЦК України).

Відповідно до вимог частині 1
статті 204 Цивільного кодексу України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється її недійсність,
встановлена законом, а не актами
перевірки.

Вказані в акті перевірки висновки є
суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора, який
здійснив перевірку, оскільки висновки
були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06 листопада 2009 року було звернено увагу
на наступне: «...вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків.

При цьому, жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника
-фізичної особи, яка на момент
укладання угоди виконувала
представницькі функції за статутом
(положенням) або за довіреністю. Слід
зазначити, що наявність мети
зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК
України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Такі обставини можуть бути доведені
лише обвинувальним вироком.

Відповідачем зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок робіт, послуг, які
економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
діяльності, що може свідчити про
відсутність необхідних умов для
здійснення відповідної господарської,
економічної діяльності як позивачем,
так і його контрагентами, що є тільки
припущенням.

Суд зауважує, що висновки позапланової
документальної невиїзної перевірки не
відповідають вимогам чинного
законодавства, ґрунтуються на
припущеннях та без системного
викладення порушень вимог діючого
податкового законодавства.

Так, висновки акту позапланової
перевірки відповідача від 24 жовтня 2013
року ґрунтуються лише на даних акту №
835/22-07/38405699 від 06 вересня 2013 року,
складеного державною податковою
інспекцією в Шевченківському районі м.
Києва про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед», в якому зазначено про
незнаходження вказаного підприємства
за податковою адресою.

Тобто, такий запис свідчить, що у
відповідності до вимог Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
контрагент позивача щорічно
підтверджує своє місцезнаходження за
адресою реєстрації. Скільки разів
Державна податкова інспекція в
Шевченківському районі м. Києва
виходила на адресу місцезнаходження
ТОВ «Шоу Тайм Інкорпорейтед», таких
відомостей матеріали справи не
містять. До державного реєстратора за
отриманням витягу з відповідним
записом про відсутність підприємства
за адресою реєстрації податківці не
зверталися.

Вироків стосовно посадових осіб ТОВ
«Шоу Тайм Інкорпорейтед» податковим
органом не надано.

Отже, податківці прийшли до висновку,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження реальності
господарських операцій між ним та ТОВ
«Шоу Тайм Інкорпорейтед», хоча ними не
спростовується, що позивач
розрахувався з вказаним контрагентом
за отримані телепередачі.

Крім того, позивачем до суду було
надано докази подальшого використання
придбаних телепередач в ефірі. Що
стосується висновків ДПІ у
Шевченковському районі м. Києва про
відсутність виробничих, складських
приміщень, транспорту та устаткування
контрагента позивача, то продюсером
може працювати одна людина без
наявності виробничих, складських
приміщень, транспорту чи певного
устаткування.

Податковий кодекс України визначає
податкову накладну, як єдиний документ,
який підтверджує суми податкового
кредиту і на підставі якого платник
податків має право формувати
податковий кредит. При цьому, податкове
законодавство не ставить в залежність
право платника податків на податковий
кредит від сплати контрагентом його
зобов'язань.

Податкові накладні, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит,
виписані ТОВ «Шоу Тайм Інкорпорейтед»,
яке на момент спірних правовідносин
було зареєстровано платником ПДВ, що не
спростовано відповідачем.

Стаття 8 КАС України передбачає
принцип верховенства права при
здійсненні адміністративного
судочинства. Частиною 2 вказаної статті
встановлено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного платника
податків, у випадку за неправомірні дії
іншого платника податків
підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини. Так, в
п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти
Болгарії» Європейський суд з прав
людини дійшов такого висновку: «... Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування податку на додану
вартість і, як наслідок, сплачувати
податок на додану вартість повторно
разом із пенею. Суд вважає, що такі
вимоги прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом. Аналогічні положення
містяться й в Конституції України.

Встановлені відповідачем будь-які
факти незаконної діяльності ТОВ «Шоу
Тайм Інкорпорейтед» повинні
оцінюватися з урахуванням можливої
обізнаності позивача щодо таких
обставин, або наявної у позивача
реальної можливості з'ясувати їх.

Докази, які б підтвердили той факт, що
позивач був обізнаний про обставини
незаконної діяльності ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед», в матеріалах справи
відсутні.

Відповідачем також не надано доказів
фактів порушення конституційних прав
чи свобод людини і громадянина,
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем та ТОВ «Шоу Тайм
Інкорпорейтед» договору.

Таким чином, відповідачем не доведено
наявності мети, завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства, а
також існування умислу у позивача чи
його контрагента, як обов'язкової
ознаки для визнання правочину
недійсним, оскільки факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення заявлених позивачем вимог
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року № .

З огляду вище викладене, на підставі
положень Податкового кодексу України,
ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Україна» до державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року № - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 12 листопада 2013
року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Україна» судові витрати з судового
збору у розмірі 458 (чотириста п'ятдесят
вісім) гривень 80 копіойк.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена в судовому засіданні 05
грудня 2013 року в присутності
представників позивача, відповідача.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Голубова Л.Б.