Справа № 1614/2а-2050/11
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р. Справа № 1614/2а-2050/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області на постанову
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 07.10.2011р. по
справі № 1614/2а-2050/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області

про зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

01.03.2011 року ОСОБА_1, (надалі по тексту
позивач), звернувся до Кременчуцького
районного суду Полтавської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області (надалі по тексту
відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії Управління пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області неправомірними;

- зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області здійснити
перерахунок призначеної йому
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно із ст. 51 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 30 процентів мінімальної
пенсії за віком та виплатити
недоплачену додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 22.05.2008
року по день набрання судовим рішенням
законної сили.

Постановою Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 07.10.2011р. по
справі №1614/2а-2050/11 позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області в перерахунку ОСОБА_1 державних
пенсій (додаткової) відповідно до вимог
ч. 1 ст. 51 та ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-12, виходячи із 30
відсоткового розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої законом
на час виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області здійснити ОСОБА_1 з
22 травня 2008 року перерахунок та виплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеної до категорії 2, у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 та ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12,
з підвищенням розміру вказаної пенсії
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного
відповідним законом, відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

Судом першої інстанції справу
розглянуто в порядку скороченого
провадження.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 07.10.2011р. по
справі № 1614/2а-2050/11 та прийняти нову
постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що оскаржувану
постанову судом першої інстанції
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Наполягає на тому, що неправомірність в
діях відповідача щодо нарахування
пенсії позивачу відсутня, оскільки
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області при здійсненні обчислення
додаткової пенсії позивача діяло на
підставі Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян", тобто в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань. Вважає, що судом
не враховано положення ч.5 ст.54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до яких порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
провадиться у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
Посилаючись на ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" наполягає на тому, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений цією статтею,
застосовується винятково для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно із вказаним
законом. Застосування мінімального
розміру пенсії за віком для визначення
надбавок, підвищень до пенсії та
розмірів допомог Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не передбачено. Також
зазначив, що судом першої інстанції при
задоволенні позовних вимог позивача з
22.05.2008р. не враховано приписи ст. ст. 99, 100
КАС України.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд даної
адміністративної справи слід
проводити в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на отримання
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
51, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-12,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
даної пенсії за період з 22.05.2008р.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
додаткової пенсії за період з 22.05.2008
року, а також зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок з
вказаного періоду та забезпечити
виплату додаткової пенсії відповідно
до вимог ч.1 ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
однак вважає постанову Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
07.10.2011р. по справі №1614/2а-2050/11 такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
виходячи з наступного.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом 01.03.2011 року із
вимогами до суб'єкта владних
повноважень (Управління пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області) щодо захисту його
порушених прав на отримання додаткової
пенсії відповідно до ст.51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
що мали місце з 22.05.2008 року.

З аналізу положень преамбули Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
колегією суддів встановлено, що
виплати, передбачені зазначеним
Законом, є заходами соціального
захисту населення, що постраждало
внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю
правовою природою є відповідною
соціальною допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення, на думку
позивача, прав останнього в частині
нарахування додаткової пенсії
відбувалося періодично кожного місяця
при отриманні ним суми пенсії,
починаючи з 15.03.2002 року, а тому кожного
разу при отриманні пенсії позивач був
обізнаний про порушення його прав та
мав змогу звернутись до суду за їх
захистом.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (01.03.2011 р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом (01.09.2010 р.)
та період, за який позивач просить суд
захистити його права (з 22.05.2008 року по
день набрання судовим рішенням
законної сили), колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
01.09.2010 року.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до суду з позовом щодо
визнання дій протиправними,
зобов`язання здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за період з
22.05.2008 року.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції не звернув уваги на
пропущення позивачем строку звернення
до суду та безпідставно, незважаючи на
відсутність належних доказів
поважності пропуску позивачем строку
звернення до суду, задовольнив позовні
вимоги з 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України,
постанова Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 07.10.2011р. по
справі №1614/2а-2050/11 в частині
задоволення позовних вимог про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії відповідно
до ст.ст.51, 67 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 22.05.2008 року по
31.08.2010 року не може бути визнана
законною, а тому підлягає скасуванню, а
позов в зазначеній частині згідно
приписів ст. 100 КАС України - залишенню
без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
дій неправомірними, зобов`язання
провести перерахунок та виплату
основної пенсії відповідно до вимог
ст.ст.51, 67 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.09.2010 року,
колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесений до 2 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується доданою до матеріалів
справи копією посвідчення серії
НОМЕР_1, виданого 17.02.1993 року, та має
право на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 2,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії позивача застосуванню
підлягають положення ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
наведені вище постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Також колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови не враховано Закон України
від 14 червня 2011 року № 3491 VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік"
відповідно до якого, у 2011 році норми і
положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вказаного закону 6
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", що набрала
чинності 23 липня 2011 року, якою
встановлено розмір основної та
додаткової пенсії для осіб які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Таким чином, з 23 липня 2011 року при
визначенні позивачу додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
застосуванню підлягають постанова
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року № 745 та Закон України "Про
державний бюджет на 2011 рік", який
прийнятий пізніше Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в зв'язку з
чим позовні вимоги щодо проведення
нарахування та сплати додаткової
пенсії в розмірі, встановленому ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
23.07.2011 року задоволенню не підлягають.

Відтак, враховуючи період, за який
підлягають захисту порушені права
позивача на отримання додаткової
пенсії відповідно до ст.ст.51, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008), колегія суддів
зазначає, що підстави для невиплати
позивачеві додаткової пенсії у
відповідності до наведених норм права
були відсутні починаючи з -01.09.2010 р. по
22.07.2011р., зміни у зазначену статтю не
вносились, а тому колегія суддів дійшла
висновку щодо необґрунтованої відмови
відповідача у здійсненні перерахунку
пенсій за зазначений період.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги в огляду на
наступне.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, обґрунтовано визнав, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008), застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Колегією суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положень ч.5 ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якими
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначається Кабінетом Міністрів
України,, оскільки надання
законодавцем такого права Кабінету
Міністрів України не означає, що
останній, встановлюючи такий порядок,
може допустити звуження змісту та
обсягу прав позивача, встановлених цим
же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог
про визнання дій протиправними,
зобов`язання здійснити перерахунок
додаткової пенсії та провести
відповідні виплати за період з 01.09.2010
року по 22.07.2011 року та залишення без
розгляду позовних вимог за період з
22.05.2008 року по 31.08.2010 року.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 197, 202,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 07.10.2011р. по
справі № 1614/2а-2050/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області про визнання дій
протиправними, зобов`язання здійснити
перерахунок та провести відповідні
виплати додаткової пенсії
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області щодо відмови нарахування та
виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії
відповідно до ст.ст.51, 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 01.09.2010
року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та провести відповідні
виплати додаткової пенсії відповідно
до ст.ст.51, 67 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.09.2010 року по
22.07.2011 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про визнання дій
протиправними, зобов`язання здійснити
перерахунок та провести відповідні
виплати додаткової пенсії за період з
22.05.2008 року по 31.08.2010 року - залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.