Справа № 814/3203/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 814/3203/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня
2013р. по справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.07.2013р.
№,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013р. ФОП ОСОБА_2 звернувся
в суд із позовом до ДПІ у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області ДПС, правонаступником якої є
державна податкова інспекція у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі ДПІ) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.07.2013р.
№.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що в період з
21.05.2013р. по 27.05.2013р. ДПІ проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань
взаємовідносин з контрагентами. За
результатами перевірки складений акт
від 01.06.2013р. за №1622/17-200/НОМЕР_1, у
висновках якого вказано, що не
підтверджено правомірність формування
податкового кредиту на суму 13332грн.

На підставі акту перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.07.2013р.
№ за яким збільшено ФОП ОСОБА_2
суму грошового зобов'язання із податку
на додану вартість на суму 11339грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
5669,50грн.

Позивач зазначає, що висновок ДПІ
про безтоварний характер правочинів
ґрунтується лише на наявності серед
контрагентів підприємств з якими
працював позивач із ознаками
фіктивності, а також те, що контрагенти
позивача порушують норми податкового
законодавства. Посилаючись на
зазначені обставини позивач вважає, що
не може нести жодної відповідальності
за неправомірні дії контрагентів. З
огляду на викладене, просить позов
задовольнити.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2013р. позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від
27.07.2013р.

В апеляційній скарзі апелянт
просить постанову суду скасувати,
прийняти по справі нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю,
посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
на неї, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про
залишення скарги без задоволення,
постанови суду без змін, з наступних
підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що ДПІ
не доведено правомірність винесення
податкового повідомлення-рішення, яким
ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового
зобов'язання із податку на додану
вартість на суму 11339грн. та застосовано
штрафну санкцію в розмірі 5669,50грн. ДПІ
також не доведений факт нікчемності
угод з контрагентами. Платником
податку надані всі необхідні первинні
документи, що підтверджують факт
поставки товару та його оплату.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що працівниками
ДПІ проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ФОП
ОСОБА_2 з питань взаємовідносин з ТОВ
«ОСКАР-ГРУПП» за травень, вересень 2010р.,
ТОВ «1-ША КОМПАНІЯ» за жовтень 2010р., ТОВ
«ОЛС-ВЕСТ» за листопад 2010р. ТОВ «Ютек»
за червень 2012р. За результатами
перевірки складений акт від 01.06.2013р. за
№1622/17-200/НОМЕР_1, у висновках якого
вказано, що не підтверджено
правомірність формування податкового
кредиту на суму 13332,00грн.

На підставі акту перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.07.2013р. за
№, яким збільшено ФОП ОСОБА_2 суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 11339грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
5669,50грн.

Вирішуючи питання щодо
реальності господарських операцій та
правомірність прийнятого рішення, суд
першої інстанції виходив з наступного.

За правилами ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назву документа
(форми), код форми, дату і місце
складання; зміст господарської
операції, вимірювачі господарської
операції (у натуральному і вартісному
виразі), посади, прізвища і підписи
осіб, відповідальних за дозвіл та
здійснення господарської операції і
складання первинного документа.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Згідно з п.2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995р., первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.

Дотримання наведених вимог
законодавства дає можливість
підтвердити виконання договору та,
відповідно, реальність здійснюваних
господарських операцій.

До матеріалів справи надані усі
первинні документи, які підтверджують
реальність господарських операцій, а
саме: договори купівлі-продажу,
податкові накладні, видаткові
накладні.

Що стосується висновків ДПІ про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до п.4.4. Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України 22
квітня 2011р. №236, у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від підписання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

Додаток 3 до вказаних Методичних
рекомендацій містить зразок форми акта
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, згідно якого такий акт
повинен містити тільки загальну
інформацію про платника податків та
фіксувати факт неможливості
проведення звірки із зазначенням
причин.

Отже, в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання не можуть бути
викладені висновки про порушення норм
податкового законодавства цим
суб'єктом.

Також слід зазначити, що неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагентів позивача, а також,
посилання на ознаки фіктивності, не
може бути доказами того, що ФОП ОСОБА_2
порушив норми податкового
законодавства. Перевірка, яка
проводилась працівниками ДПІ була
документальною невиїзної, а тому
судова колегія вважає, що неможливо
об'єктивно встановити безтоварність
господарської операції, оскільки
досліджуються лише документи надані
позивачем. Працівники ДПІ можуть лише
виходити з їх внутрішніх переконань, а
це базується на їх суб'єктивній думці.

За таких обставин, судова
колегія погоджується з рішенням суду
першої інстанції, про те, що ФОП ОСОБА_2
доведено факт реальності операцій,
договори поставки та купівлі-продажу
позивачем виконано, товар отримано,
кошти постачальникам сплачено та
оформлені належним чином всі первинні
документи. Вказане вище свідчить про
те, що між ФОП ОСОБА_2 та зазначеними
контрагентами відбулись реальні
господарські операції з поставки
товару.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судова колегія зазначає, що ані в
суді першої інстанції, ані в суді
апеляційної інстанції представником
відповідача не доведено належними
доказами нікчемності господарських
операцій та відповідно правомірність
свого рішення.

В доводах апеляційної скарги
апелянт посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова
колегія вважає, що постанова суду
винесена з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а тому не вбачає підстав для її
скасування.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.197,198,200,206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2013р. - без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
брали участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

А.Г. Федусик