Справа № 2-а-66/11/1511
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 р.Справа № 2-а-66/11/1511

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Пушкарський Д.В.

Одеський апеляційний
адміністративного суду у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Іллічівської міської ради на
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Іллчівської
міської ради про визнання дій
протиправними, зобов'язання нарахувати
та виплатити недоплачену щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2010 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Іллічівської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити їй перерахунок
і виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку починаючи з 19.01.2009 року /а.с.50-52/ та
клопотанням про поновлення строку
звернення до суду /а.с. 20/.

Постановою Іллічівського міського
суду Одеської області від 14 березня 2011
року позов задоволено частково;
визнано неправомірними дії
відповідача по нарахуванню та виплаті
позивачу одноразової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 4, 5, 9,
34, 40, 41, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в період з 19.01.2009 року по
14.03.2011 року, та нарахувати і виплачувати
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
подальшому, відповідно до чинного
законодавства.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішені справи
порушено норми матеріального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
після народження дитини у 2009 році
позивач отримувала державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» але при цьому є
застрахованою особою, що
підтверджується свідоцтвом про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № НОМЕР_1 /а.с. 38/.

Статтею 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом, було
зупинено дію 41, 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
пункт 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Разом з тим, пунктом 23 частини Розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», яким до статей 13,15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» були внесені зміни, які
вступили в силу з 1 січня 2008 року, і, у
відповідності до яких, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Також, із
зазначеного Закону були виключені
норми, відповідно до яких право на
отримання допомоги мали лише особи
незастраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 25 частини Розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стаття 43,
яка встановлювала розмір допомоги за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку для застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, була
виключена із Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
положення пункту 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" та Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» були
визнані неконституційними. В
подальшому зазначені норми не
змінювалися.

Таким чином, з 2009 року розмір допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для осіб,
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулювався
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Аналіз наведених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що з 2008
року внаслідок більш пізнього
введення в дію загальної норми, яка
визначала розмір допомоги (стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в редакції Закону №
107-VI), у законодавстві виникла складна
колізія, оскільки з 22 травня 2008 року на
відносини щодо виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширювалися
норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" та Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».
Пріоритетними у застосуванні до
відносин щодо виплати допомоги такій
особі є норми спеціального закону, яким
є Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Отже, враховуючи те, що відповідач з
2009 року виплачував позивачу допомогу у
розмірах, встановлених статтею 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Проте суд першої інстанції
безпідставно поновив пропущений строк
звернення до суду, так як позивач
поважних причин пропуску строку
звернення до суду не надала.

На підставі викладеного судова колегія
приходить до висновку, що позовні
вимоги поза межами шестимісячного
строку підлягають залишенню без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України

Враховуючи наведене, а також
необхідність застосування до спірних
правовідносин положеннь ч.2 ст. 99, КАС
України щодо 6-ти місячного строку
звернення до суду, судова колегія
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню починаючи з 27.03.2010 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.201 КАС
України - підставою для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради - задовольнити частково, а
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2011 року -
змінити, виклавши резолютивну частину
судового рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати противоправною бездіяльність
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Іллічівської міської ради
щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» починаючи з 27 березня 2010
року.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Іллчівської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку починаючи з 27 березня 2010 року
виходячи з розмірів, встановлених ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням виплачених
сум.

Іншу частину позовних вимог залишити
без розгляду.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: