Справа № 826/20716/13-а
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2014 року 11:01 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Пащенка К.С., при секретарі судового
засідання Іконніковій О.Ю., розглянувши
адміністративну справуза
позовомОСОБА_1доГоловного управління
Держземагентства у Київській
областіпровизнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови в задоволенні клопотання щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо отримання у власність
земельної ділянки для ведення
садівництва у межах норм безоплатної
приватизації орієнтовною площею 0,12 га.
на території Гнідинської сільської
ради Бориспільського району Київської
області; зобов'язати відповідача
розглянути клопотання позивача із
прийняттям відповідного наказу,
рішення чи іншого дозвільного
документа, яким буде надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою чи в його
аргументованій, законній відмові
відповідно до положень ч. 7 ст. 118 ЗК
України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 22.01.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

10.10.2013 позивач звернувся до відповідача
з клопотанням в порядку ст. 118 ЗК
України, в якому просив надати дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відводу у власність земельної ділянки
для ведення садівництва на території
Гнідинської сільської ради
Бориспільського району Київської
області орієнтовним розміром до 0,12 га.,
до якого, зокрема, додав графічні
матеріали.

За результатами розгляду вказаного
клопотання, Головне управління
Держземагентства у Київській області
листом від 06.11.2013 № 08-03/9938 повідомило
позивачу, що з доданих графічних
матеріалів неможливо ідентифікувати
місце розташування земельної ділянки
на місцевості, у зв'язку з чим розгляд
питання стосовно надання дозволу на
розробку документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
ведення садівництва буде можливий
після надання відповідних графічних
матеріалів та зазначення більш
уточнених даних про бажане
місцезнаходження земельної ділянки,
зокрема, найменування району,
найближчого населеного пункту,
орієнтовна відстань від нього і
напрямок та інші орієнтири.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

За змістом ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі, зокрема,
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Відповідно до змісту ст. 116 ЗК України
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі, зокрема, одержання земельних
ділянок із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15
гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.
Центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Таким чином, з вказаних норм видно, що
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад, тобто в межах
населених пунктів, в той час як
територіальні органи центрального
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин передають земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або у
користування, тобто за межами
населених пунктів.

Водночас, як видно з наявного в
матеріалах справи графічного
матеріалу доданого позивачем до
зазначеного клопотання, останнім
виділено не місцезнаходження
земельної ділянки, а населений пункт, а
саме с. Гнідин Бориспільського району
Київської області. При цьому, на
графічному матеріалі зазначено, що
бажаним місцем розташування земельної
ділянки є територія Гнідинської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, тобто територія в
межах населеного пункту, а не в
адміністративних межах сільської ради
- за межами населеного пункту.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено,
що відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

За таких умов, зазначене позивачем
місце розташування земельної ділянки
не відповідає вимогам законів, що в
силу вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України є
підставою для відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Враховуючи викладене, у суду відсутні
належні правові підстави для визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови в задоволенні клопотання щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо отримання у власність
земельної ділянки для ведення
садівництва у межах норм безоплатної
приватизації орієнтовною площею 0,12 га.
на території Гнідинської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, а відтак і для зобов'язання
відповідача розглянути клопотання
позивача із прийняттям відповідного
наказу, рішення чи іншого дозвільного
документа, яким буде надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги,
суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 3, 4
ст. 254 КАС України набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України або прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч. 4
ст. 167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

СуддяК.С. Пащенко