Справа № 826/20975/13-а
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Пащенка К.С., при секретарі судового
засідання Іконніковій О.Ю., розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Елемент
Лізинг»доКиївського міського центру
зайнятостіпроскасування наказу,
зобов'язання вчинити певні
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить скасувати наказ
відповідача від 20.12.2013 № 357 в частині
застосування праці громадянки
Російської Федерації ОСОБА_2;
зобов'язати відповідача відновити
праці громадянки Російської федерації
ОСОБА_2 з дати анулювання.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позов у повному
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив відмовити у задоволенні
21.01.2014 в судовому засіданні за згодою
представників сторін ухвалено
розглядати справу в порядку письмового
провадження на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
повідомив позивачу, що керуючись абз. 2
п. 25 та п. 27 Порядку видачі, продовження
дії та анулювання дозволу на
застосування праці іноземців та осіб
без громадянства, відповідно до
рішення комісії та наказу Київського
міського центру зайнятості від 20.12.2013 №
357, дозвіл від 12.11.2012 № 48176 на
застосування праці громадянки
Російської Федерації ОСОБА_2
анульовано у зв'язку з поданням
роботодавцем копії укладеного
трудового договору (контракту) з
іноземцем з порушенням визначених
строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України
«Про зайнятість населення»
підприємства, установи та організації
мають право на застосування праці
іноземців та осіб без громадянства на
території України на підставі дозволу,
що видається територіальними органами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, на строк до одного року, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

З матеріалів справи видно, що за
результатами розгляду комісією з
питань видачі, продовження дії та
анулювання дозволу на застосування
праці іноземців та осіб без
громадянства поданих позивачем
документів, листом від 21.10.2013 № 14-9496
відповідач повідомив позивачу, що
відповідно до наказу від 18.10.2013 № 213 та
рішення комісії позивачу оформлено
дозвіл на працевлаштування.

Таким чином, позивачу продовжено
дозвіл на працевлаштування від 12.11.2012 №
48176, копія якого наявна в матеріалах
справи, до 12.11.2014.

За змістом п. 25 Порядку видачі,
продовження дії та анулювання дозволу
на застосування праці іноземців та
осіб без громадянства, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.05.2013 № 437, дозвіл анулюється у разі
неподання роботодавцем копії
укладеного трудового договору
(контракту) з іноземцем чи особою без
громадянства.

Поряд з цим, згідно з п. 27 названого
Порядку роботодавець після одержання
дозволу протягом трьох робочих днів з
моменту укладення з іноземцем чи
особою без громадянства трудового
договору (контракту) подає
територіальному органові засвідчену
роботодавцем його копію.

З аналізу викладених норм видно, що п. 25
Порядку щодо анулювання дозволу у разі
неподання роботодавцем копії
укладеного трудового договору
застосовується у взаємозв'язку з п. 27
такого Порядку та виключає можливість
інакшого трактування, ніж застосування
у даному випадку передбачених названим
пунктом строків.

Більш того, слід зауважити, що у разі
дослівного трактування п. 25
втрачається сенс включеного
законодавцем до Порядку п. 27 щодо
строків подання копії укладеного
трудового договору.

За таких умов, судом не приймається до
уваги твердження позивача про те, що
відповідач має право анулювати дозвіл
тільки у разі неподання роботодавцем
копії укладеного трудового договору
взагалі, а не у разі недотримання
строків подання такого договору.

Як видно з матеріалів справи, трудовий
контракт від 21.10.2013 підписаний в дату
його укладення, тобто 21.10.2013, а був
відправлений відповідачу лише через
місяць - 22.11.2013, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Водночас, судом не приймається до уваги
твердження позивача, як на підставу для
скасування спірного наказу, про те, що
вказаний контракт 21.10.2013 був надісланий
для підписання до м. Москви та у зв'язку
з поштовим обігом та іншими
незалежними обставинами від сторін
фактично був підписаний 21.11.2013,
оскільки позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження вказаних
обставин, зокрема, доказів відправки
контракту у м. Москву та доказів
отримання такого контракту 21.11.2013.

Крім того, суд зауважує, що такий
договір не містить інших дат
підписання окремою стороною та не може
вважатися підписаним окремою стороною
в іншу дату, якщо про це не вказано у
договорі або якщо відсутні належні та
допустимі докази підписання такою
стороною договору в іншу дату.

При цьому, наказ позивача від 21.11.2012 №
34-К про продовження дії повноважень
ОСОБА_2, в якому зазначено про
підписання договору від 21.10.2013 лише
21.11.2013, за висновком суду, не є належним
та допустимим доказом даних фактів.
Більш того, з дати наказу видно, що він
складений у 2012, а не у 2013.

Стосовно посилання позивача на термін
дії трудового договору від 19.11.2012
строком 1 рік, як то передбачено п. 9.1
договору, тобто на думку позивача
останній діяв до 19.11.2012, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

На момент укладення вказаного
контракту діяв Порядок видачі,
продовження строку дії та анулювання
дозволів на використання праці
іноземців та осіб без громадянства,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.04.2009 № 322, який
наразі втратив чинність.

Такий Порядок не передбачав обов'язку
роботодавця подавати копії укладеного
трудового договору (контракту) з
іноземцем чи особою без громадянства, у
зв'язку з чим, за висновком суду,
відповідач не знав та не міг знати про
строк дії трудового договору від 19.11.2012
між позивачем та ОСОБА_2 Більш того, при
первинній видачі дозвіл на
працевлаштування від 12.11.2012 № 48176 був
дійсний лише до 12.11.2013, а не до 19.11.2012.

Враховуючи викладене у сукупності, суд
прийшов до висновку про правомірність
наказу відповідача від 20.12.2013 № 357 в
частині анулювання дозволу від 12.11.2012 №
48176 на застосування праці громадянки
Російської Федерації ОСОБА_2, у зв'язку
з чим у суду відсутні належні правові
підстави для його скасування, а відтак
і для зобов'язання відповідача
відновити дозвіл від 12.11.2012 № 48176 на
застосування праці громадянки
Російської федерації ОСОБА_2 з дати
анулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги,
суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Натомість відповідач довів суду
відсутність протиправних дій зі свого
боку.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елемент
Лізинг» відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 3, 4
ст. 254 КАС України набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України або прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч. 4
ст. 167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

СуддяК.С. Пащенко