Справа № 820/465/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 січня 2014 р.
№ 820/465/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Севастьяненко
К.О.,

при секретарі судового засідання -
Пасечник М.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача 1 -
Польнікова О.М., Зінов'єва І.Г.,
Бєляцького І.А.. Мажуліна В.С.,

представника відповідача 2 -
Данільченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_7 до Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_7, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України від 13
грудня 2013 року № 421-ос "По особовому
складу" про припинення (розірвання)
укладеного з капітаном ОСОБА_7
контракту та звільнення його з
військової служби у запас за статтею 26
частиною 6 пунктом "и" Закону України
"Про військовий обов'язок і військову
службу" у зв'язку з систематичним
невиконанням умов контракту
військовослужбовцем;

- поновити капітана ОСОБА_7 на посаді
начальника групи передачі даних центру
автоматизованих систем управління
опорного вузла зв'язку Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України та
допустити до негайного виконання
судове рішення в частині поновлення
ОСОБА_7 на зазначеній посаді.

В обґрунтування позовних вимог в
позові зазначено наступне. Начальником
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
був виданий наказ № 421-ос від 13.12.2013 року
«По особовому складу» про припинення
(розірвання) укладеного з ОСОБА_7
контракту та звільнення позивача з
військової служби у запас на підставі
п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» у зв'язку з систематичним
невиконанням ОСОБА_7 умов контракту.
Вказаний наказ, на думку позивача, є
безпідставним, необґрунтованим,
протиправним та підлягає скасуванню.

Представники відповідачів, Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України, заперечуючи проти
позову, надали письмові заперечення, в
яких зазначили, що позовні вимоги є
необґрунтованими та безпідставними, а
відповідачі у спірних правовідносинах
діяли на підставі, у межах та у спосіб,
передбачений законом. В обґрунтування
вказали, що підставою для прийняття
спірного наказу було систематичне
невиконання позивачем умов контракту,
а саме: протягом останніх 12 місяців
ОСОБА_7 було двічі притягнуто до
адміністративної відповідальності, а
також один раз до дисциплінарної
відповідальності.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представники відповідачів, Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України, в судовому засіданні
проти позову заперечували з підстав,
викладених у запереченнях, просили у
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі
Закон України № 2232-XII) військова служба
є державною службою особливого
характеру, яка полягає у професійній
діяльності придатних до неї за станом
здоров'я і віком громадян України,
пов'язаній із захистом Вітчизни.
Порядок проходження громадянами
України військової служби, їх права та
обов'язки визначаються цим Законом,
відповідними положеннями про
проходження військової служби
громадянами України, які
затверджуються Президентом України, та
іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами
України військової служби в Державній
прикордонній службі України визначає
Положення про проходження громадянами
України військової служби в Державній
прикордонній службі України,
затвердженого Указом Президента
України від 29.12.2009 року № 1115/2009 (далі -
Положення).

Згідно п.17 Положення про проходження
громадянами України військової служби
в Державній прикордонній службі
України контракт про проходження
громадянами України військової служби
в Держприкордонслужбі - письмова угода,
укладена відповідно до вимог,
визначених цим Положенням, між
громадянином і державою, від імені якої
виступає уповноважений орган
Держприкордонслужби, для встановлення
правових відносин між сторонами під
час проходження військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 проходив
військову службу в Державній
прикордонній службі України за
контрактом з 25.07.2005 р., що
підтверджується копіями контрактів
про проходження військової служби у
Державній прикордонній службі України,
які долучені судом до матеріалів
справи.

Наказом начальника Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України від 13.12.2013
року № 421-ос припинено (розірвано)
контракт та звільнено з військової
служби за пунктом «и» (у зв'язку з
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем)
частини 6 статті 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» капітана ОСОБА_7, начальника
групи передачі даних центру
автоматизованих систем управління
опорного вузла зв'язку, без права
носіння військової форми одягу.
Вислуги років на пенсію не має.
Підстава: подання до звільнення від
13.12.2013 р., постанова Київського
районного суду м. Харкова від 21.03.2013 р.,
постанова Київського районного суду м.
Харкова від 23.04.2013 р., рапорт начальника
опорного вузла зв'язку від 06.12.2013 р. (а.с.
61).

Зі змісту рапорту начальника опорного
вузла зв'язку від 06.12.2013 р. вбачається,
що розгляд питання про звільнення з
військової служби ОСОБА_7 ініційовано
на підставі систематичного
невиконання позивачем умов контракту,
який протягом останніх 12 місяців за
неналежне виконання умов контракту два
рази притягувався до адміністративної
відповідальності та має одне
дисциплінарне стягнення (а.с. 57).

Відповідно до умов вищевказаного
контракту про проходження військової
служби у Державній прикордонній службі
України контракт може бути достроково
припинено (розірвано) з ініціативи
органу Державної прикордонної служби
України або громадянина України в
порядку та на підставах, визначених
Положенням про проходження
громадянами України військової служби
в Державній прикордонній службі
України.

Пунктом 26 Положення передбачено, що
контракт припиняється (розривається), а
військовослужбовець, який проходить
військову службу за контрактом,
звільняється з військової служби з
підстав, передбачених частиною 6 статті
26 Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» від 25.03.1992
№ 2232-XII.

Згідно з п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №
2232) контракт припиняється
(розривається), а військовослужбовці,
які проходять військову службу за
контрактом, звільняються з військової
служби, зокрема, у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем.

Відповідно до п. 284 Положення,
військовослужбовця може бути
звільнено з військової служби у зв'язку
із систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем в разі,
коли протягом останніх 12 місяців за
неналежне виконання або відмову від
виконання взятих на себе під час
укладання контракту про проходження
військової служби чи контракту про
навчання обов'язків він два або більше
разів притягувався до матеріальної,
адміністративної, кримінальної або на
підставі письмового наказу до
дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Київського районного суду
м. Харкова від 21.03.2013 року по справі №
640/2968/13-п ОСОБА_7 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та призначено
стягнення у виді штрафу на користь
держави у розмірі 2550,00 грн. (а.с. 56), а
також постановою Київського районного
суду м. Харкова від 23.04.2013 року по справі
№ 640/5391/13-п ОСОБА_7 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та призначено
покарання у виді громадських робіт
строком 60 годин (а.с. 55). Вказані
постанови є чинними та позивачем не
оскаржені, що представником позивача в
судовому засіданні не заперечувалось.

Отже, судом встановлено, що позивача
двічі протягом 2013 року було притягнуто
до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що сутність військової
дисципліни, обов'язки
військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг визначені
Дисциплінарним статутом Збройних Сил
України, затвердженим Законом України
від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Статут).

Дія Дисциплінарного статуту Збройних
Сил України поширюється на Державну
прикордонну службу України, Службу
безпеки України, внутрішні війська
Міністерства внутрішніх справ України,
війська Цивільної оборони України та
інші військові формування, створені
відповідно до законів України,
Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно зі ст. 1 Статуту військова
дисципліна - це бездоганне і неухильне
додержання всіма військовослужбовцями
порядку і правил, встановлених
військовими статутами та іншим
законодавством України.

Доводи представника позивача про те, що
досліджувані обставини мали місце поза
виконанням службових обов'язків, не
спростовують складу адміністративного
правопорушення, оскільки статтею 4
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України встановлено, що військова
дисципліна зобов'язує кожного
військовослужбовця: додержуватися
Конституції та законів України,
Військової присяги, неухильно
виконувати вимоги військових статутів,
накази командирів; бути пильним,
зберігати державну та військову
таємницю; додержуватися визначених
військовими статутами правил
взаємовідносин між
військовослужбовцями, зміцнювати
військове товариство; виявляти повагу
до командирів і один до одного, бути
ввічливими і додержуватися
військового етикету; поводитися з
гідністю й честю, не допускати самому і
стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, відповідно до пункту 1
контракту про проходження громадянами
України військової служби в
Держприкордонслужбі, укладеного з
ОСОБА_7, позивач зобов'язаний, зокрема,
дотримуватись вимог військової
дисципліни, визначеного в органі
Державної прикордонної служби України
розпорядку дня; не допускати вчинення
злочинів та адміністративних
правопорушень, у тому числі
корупційних правопорушень.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.
12 Статуту внутрішньої служби Збройних
сил України, затвердженого Законом
України від 24.03.1999 року № 548-XIV, який
визначає, зокрема, загальні права та
обов'язки військовослужбовців
Збройних Сил України і їх
взаємовідносин, про все, що сталося з
військовослужбовцем і стосується
виконання його обов'язків та про
зроблені йому зауваження
військовослужбовець зобов'язаний
доповідати своєму безпосередньому
начальникові.

Пунктом 13 Статуту внутрішньої служби
Збройних сил України передбачено, що
військовослужбовець зобов'язаний
додержуватися вимог безпеки, вживати
заходів до запобігання захворюванню,
травматизму, повсякденно підвищувати
фізичну загартованість і
тренованість, утримуватися від
шкідливих для здоров'я звичок.

Військовослужбовці повинні постійно
бути зразком високої культури,
скромності й витримки, берегти
військову честь, захищати свою й
поважати гідність інших людей,
зобов'язані завжди пам'ятати, що за
їх поведінкою судять не лише про них, а
й про Збройні Сили України в цілому (ст.
49 Статуту внутрішньої служби Збройних
сил України).

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби
Збройних сил України передбачено, що
військовослужбовці залежно від
характеру вчиненого правопорушення чи
провини несуть дисциплінарну,
адміністративну, матеріальну,
цивільно-правову та кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст. 45 Статуту у разі
невиконання (неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого
дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування.
Воно проводиться з метою уточнення
причин і умов, що сприяли вчиненню
правопорушення, та ступеня вини. Після
розгляду письмової доповіді про
проведення службового розслідування
командир проводить бесіду з
військовослужбовцем, який вчинив
правопорушення. Якщо вину
військовослужбовця повністю доведено,
командир приймає рішення про
накладення дисциплінарного стягнення.

Військовослужбовець, який вважає, що не
вчинив правопорушення, має право
протягом місяця з часу накладення
дисциплінарного стягнення подати
скаргу старшому командирові або
звернутися до суду у визначений
законом строк.

Як встановлено судом, відповідно до
наказу начальника Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України від 28.08.2013
року № 356-аг було проведено службове
розслідування з приводу з'ясування
причин та обставин вчинення
адміністративних правопорушень ОСОБА_7
За результатами службового
розслідування було складено висновок,
в якому зазначено, зокрема, що за
порушення вимог статей 12, 13, 49 Статуту
внутрішньої служби Збройних сил
України, пункту 1 укладеного контракту
про проходження громадянами України
військової служби в Державній
прикордонній службі України, а саме: у
зв'язку з тим, що позивач не доповів
безпосередньому начальникові про
притягнення його до адміністративної
відповідальності в березні та квітні
2013 року, капітана ОСОБА_7 доцільно
притягнути до дисциплінарної
відповідальності у виді суворої догани
(а.с. 62-66).

Так, наказом начальника Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України від 17.10.2013
року № 445-аг «Про результати службового
розслідування» капітану ОСОБА_7 за
порушення вимог статей 12, 13, 49 Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил
України, пункту 1 укладеного контракту
про проходження громадянами України
військової служби в Державній
прикордонній службі України оголошено
дисциплінарне стягнення - «сувора
догана» (а.с. 77-78). Позивач був
ознайомлений з вказаним наказом, про що
свідчить його особистий підпис на
копії наказу. Наказ начальника
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
від 17.10.2013 року № 445-аг «Про результати
службового розслідування» позивачем
не оскаржено. Представником позивача в
судовому засіданні не заперечувався
факт того, що ОСОБА_7 не доповів
безпосередньому начальникові про
притягнення його до адміністративної
відповідальності в березні та квітні
2013 року.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що протягом останніх 12
місяців ОСОБА_7 двічі притягувався до
адміністративної відповідальності, а
також один раз - до дисциплінарної
відповідальності, що свідчить про
систематичне невиконання позивачем
умов контракту.

Судом не приймаються до уваги
посилання представника позивача, що
він двічі притягнутий до
відповідальності за теж саме
правопорушення з огляду на наступне.
Постановами Київського районного суду
м. Харкова від 21.03.2013 р. та від 23.04.2013 р.
ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачені ч. 1 ст.130 та ч. 2 ст. 130
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. До дисциплінарної
відповідальності позивача притягнуто,
зокрема, за недотримання вимог Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил
України, а саме за те, що ОСОБА_7 не
доповів своєму безпосередньому
начальникові про притягнення його до
адміністративної відповідальності.
Отже, позивач притягувався до
відповідальності в 2013 році за різні
правопорушення, на підставі яких до
нього застосовувалась відповідно
адміністративна та дисциплінарна
відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами за правилами ч. 2 ст. 71 КАС
України доведено, що вони у спірних
правовідносинах діяли на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачений законом.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що наказ
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України від 13 грудня 2013 року №
421-ос "По особовому складу" про
припинення (розірвання) укладеного з
капітаном ОСОБА_7 контракту та
звільнення його з військової служби у
запас за статтею 26 частиною 6 пунктом "и"
Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" у зв'язку
з систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем
винесений на підставі, у межах та у
спосіб, передбачений законом, а тому
відсутні підстави для його скасування.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_7 до Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України про визнання
протиправним та скасування наказу, а
також поновлення на посаді не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до положень статті 94 КАС
України судові витрати не підлягають
стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_7 до Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
начальника Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
виготовлено 28 січня 2014 року.

Суддя
К.О. Севастьяненко