Справа № 820/8528/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.Справа № 820/8528/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: представника третьої особи -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
05.11.2013р. по справі № 820/8528/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Шевченківської районної
державної адміністрації Харківської
області третя особа: ОСОБА_3

про визнання розпорядження недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, у якому
просив: визнати недійсним
розпорядження Шевчекнівської районної
державної адміністрації №576 від 26
грудня 2012 року, яким було затверджено
технічну документацію по оформленню
права власності ОСОБА_3 та надано йому
у власність земельну ділянку НОМЕР_1
площею 9,5983 га ріллі для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва за рахунок земель
реформованого КСП ім. Карла Маркса на
території Безм'ятежнівської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 р. у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
листопада 2013 р. та прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)», КАС
України та не відповідність висновків
суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника третьої особи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, вважає, що вимоги апеляційної
скарги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач орендує у відповідача земельну
ділянку площею 9,5983 га за договором №179
від 29 травня 2007 року, зареєстрованим
Шевченківским районним відділом
Харківської регіональної філії "Центр
ДЗК при Держкомземі України" 18 червня
2007 року за № 81 (а.с.6-11).

Згідно висновку про погодження
технічної документації із землеустрою
про встановлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) позивач
орендує земельні ділянки, в тому числі
і ділянку НОМЕР_1 площею 9,5983 га, за
рахунок земель незапитаних
спадкоємцями сертифікатів на
території Безм'ятежненської сільської
ради строком на 10 років (а.с.31).

У п.1 договору оренди землі від 29 травня
2007 року, укладеного між Шевченківською
районною державною адміністрацією
Харківської області та позивачем,
зазначено, що останній приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва із
земель незапитаних спадкоємцями
сертифікатів та розташованих на
території Безм'ятежнівської сільської
ради (а.с.8).

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що розпорядження голови
Шевченківської районної державної
адміністрації від 26 грудня 2012 року № 576
не порушує права позивача як орендаря,
прийняте в межах та у спосіб, що
передбачений законодавством України,
та є законним і скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок власника
земельних часток (паїв)», нерозподілені
(невитребувані) земельні ділянки за
рішенням відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації можуть
передаватися в оренду для використання
за цільовим призначенням на строк до
моменту отримання їх власниками
державних актів на право власності на
земельну ділянку, про що зазначається у
договорі оренди земельної ділянки, а
власники земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження.

Листом Державного агентства земельних
ресурсів України від 03 травня 2012 року №
6733/17/6-12 роз'яснено, що нерозподілені (не
витребувані) земельні ділянки - частки
(паї) не є землями державної власності
чи комунальної власності, а їх надання
у користування здійснюється без
проведення земельних торгів на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування після розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документу, який
посвідчує право на земельну ділянку.

15 січня 2010 року Державним агентством
земельних ресурсів України, Управління
ринку земель та оціночної діяльності
надано офіційне роз'яснення "Щодо
використання не витребуваних
земельних часток (паїв)"», яке було
надано на звернення від органів
місцевого самоврядування та державних
адміністрацій стосовно можливості
передачі в оренду не витребуваних
земельних часток (паїв) без проведення
земельного аукціону, вказується, що не
витребувані земельні частки (паї)
відносяться до земель приватної
власності, а отже надаються в оренду
без проведення земельного аукціону.

Відповідно до листа Держкомзему від 09
січня 2002 р. земельна частка (пай)
залишається не витребуваною, коли
особа, якій належить зазначене право,
не реалізує його.

Не витребувана земельна ділянка - це
ділянка, щодо якої її власник або
користувач не реалізує належні йому
права, тобто не оформлює право
власності на неї (шляхом виділення в
натурі (на місцевості) належної йому
земельної частки (паю) і отримання
державного акта на право приватної
власності на землю) або не надає в
оренду належну йому земельну частку
(пай).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що сільська, селищна,
міська або районна державна
адміністрація може передати не
витребувані земельні частки (паї) в
оренду для використання за цільовим
призначенням на строк до моменту
отримання їх власниками державних
актів на право власності на земельну
ділянку, земельні частки (паї) в цьому
випадку вважаються не витребуваними.

Крім того, колегія суддів
погоджуєтьсяз висновками суду першої
інтанції стосовно того, що орендувавши
дану земельну ділянку, позивач був
обізнаний, що дана ділянка є складовою
земель незапитаних спадкоємцями
сертифікатів, а отже, відповідно до
положень ст. 13 вищезазначеного Закону
передається в оренду для використання
за цільовим призначенням на строк до
моменту отримання їх власниками
державних актів на право власності на
земельну ділянку.

Пунктом 3 Указу Президента України "Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки" №1529/99 від 3 грудня 1999 року
зазначено, що у ході реалізації
положень цього Указу, інших актів
Президента України щодо реформування
колективних сільськогосподарських
підприємств та створення приватних
(приватно-орендних)
сільськогосподарських підприємств,
селянських (фермерських) господарств,
господарських товариств,
сільськогосподарських кооперативів,
інших суб'єктів господарювання, які
засновуються на приватній власності, а
також, під час укладення договорів
оренди земельних часток (паїв) виходити
з того, що сертифікат на право на
земельну частку (пай) є
правовстановлюючим документом, що
засвідчує право володіти,
користуватися та розпоряджатися
зазначеною часткою.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв),
сільські, селищні, міські ради та
районні державні адміністрації в межах
їх повноважень щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості): розглядають заяви
власників земельних часток (паїв) щодо
виділення їм в натурі (на місцевості)
земельних ділянок і видачі документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку; приймають рішення
щодо виділення земельних часток (паїв)
у натурі (на місцевості); уточнюють
місце розташування, межі і площі
сільськогосподарських угідь, які
підлягають розподілу між власниками
земельних часток (паїв); організовують
проведення розподілу земельних
ділянок між особами, які мають право на
виділення їм земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості); приймають
рішення про видачу документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, власником земельних
часток (паїв).

Згідно пункту 12 "Порядку організації
робіт та методики розподілу земельних
ділянок між власниками земельних
ділянок (паїв)" затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.02.2004 року №122, нерозподілені (не
витребувані) земельні частки (паї)
передаються в розпорядження сільських,
селищних, міських рад чи
райдержадміністрацій з метою надання
їх в оренду.

Відповідно до приписів пункту 17
Розділу IX Прикінцевих положень
Земельного кодексу України,
сертифікати на право на землю, які
отримані громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсним до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що сертифікати на право
на земельну ділянку, які отримані
громадянами відносяться до
правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до пункту 2 статті 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», місцева державна
адміністрація розпоряджається землями
державної власності відповідно до
закону.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 39
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації», відповідні місцеві
державні адміністрації очолюють їх
голови, які здійснюють керівництво їх
діяльністю, несуть відповідальність за
виконання покладених на місцеві
державні адміністрації завдань і за
здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу
України, до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить, зокрема:
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом (пункт "а" частини першої):
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону (пункт "ж" частини першої).

Процедура виділення земельної ділянки
в натурі в даному випадку зводиться до
того, що особи, які виявили бажання
одержати належну їм земельну частку
(пай) в натурі (на місцевості), подають
до відповідної сільської, селищної,
міської ради чи районної державної
адміністрації заяву про виділення їм
земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості). Після прийняття рішення
розпорядником земель про передачу
земельної ділянки у власність
здійснюється перенесення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та виготовлення державного
акта на землю, за результатами чого
територіальний орган земельних
ресурсів проводить державну
реєстрацію права власності на землю.
Сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на земельну ділянку.

Частиною 2 п. 6 Указу Президента України
від 08.08.1995р. № 720/95) передбачено, що після
видачі громадянинові державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку сертифікат на право
на земельну ділянку (пай) повертається
до районної державної адміністрації.

Судовим розглядом встановлено, що
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серія ХР №0050904 виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення Шевченківської
районної державної адміністрації №175
від 21 червня 1996 року. Дане рішення ніким
не оскаржувалось і є чинним на час
розгляду справи (а.с.45).

З інформації наданої Безм'ятежненською
сільською радою Шевченківського
району Харківської області, судом
встановлено, що згідно проекту
організації території сертифікату ХР
№ 0050904 на ім'я ОСОБА_3 відповідає
земельна ділянка (частка, пай) НОМЕР_1,
площею 9,5983 га по реформованому
господарству КСП «Карла Маркса» (а.с.44).

У технічній документації по оформленню
права власності на земельну частку
(пай) із земель КСП "Карла Маркса"
Безм'ятежненської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області, яка затверджена відповідно до
норм закону та присвоєно кадастровий
номер земельній ділянці, зазначено, що
згідно проекту організації території
сертифікату ХР № 0050904 відповідає
земельна ділянка НОМЕР_1 (а.с.73-80).

Доводи позивача стосовно того, що ХР
№0050904 не відповідає земельна ділянка
за НОМЕР_1, орендована позивачем,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки основою для оформлення права
власності на земельну частку (пай) із
земель КСП "Карла Маркса"
Безм'ятежненської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області ОСОБА_3 є сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ХР №0050904, а
згідно проекту організації території
даному сертифікату відповідає саме
земельна ділянка НОМЕР_1.

Розпорядження №576 від 26 грудня 2012 року
про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) затверджено
технічну документацію по оформлення
права власності на земельну частку
(пай) із земель КСП ім. Карла Маркса
ОСОБА_3 та надано у власність земельну
ділянку НОМЕР_1 для ведення товарно
сільськогосподарського виробництва за
рахунок земель сільськогосподарського
призначення колективної власності
реформованого КСП ім. Карла Маркса
(а.с.6).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3 дотримано процедуру отримання
земельної частки (паю) у власність, що,
зокрема, підтверджується Актом про
передачу та прийом земельних часток
(паїв) із земель колективної власності
КСП «Карла Маркса», експлікацією
земель у межах плану, відомостями
координат точок, технічною
документацією, згідно якої земельним
ділянкам позивача присвоєно
кадастрові номери (а.с.73-80).

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін і кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013р. по
справі № 820/8528/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
ухвали виготовлений 27.01.2014 р.