Справа № 269/4996/13-а
Суддя: Мельник Ю. А.
Дата ухвалення: 2013-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/269/145/2013
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2013 року суддя Совєтського
районного суду м.Макіївки Донецької
області Мельник Ю.А., розглянувши у
порядку письмового провадження в залі
суду м.Макіївки цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Совєтської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

08.10.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради про визнання
дій щодо відмови в видачі йому
посвідчення та листів талонів на
пільговий проїзд по території держав -
учасниць СНД та зобов'язання
відповідача видати йому посвідчення та
листів талонів встановленого зразку на
право пільгового проїзду. В
обґрунтування вимог зазначив, що
згідно ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», має статус
інваліда війни. Відповідно до п.21 ст.13
вищезазначеного Закону має право на 50%
знижку проїзду один раз на рік по
території України залізничним,
повітряним та міжміським
автомобільним транспортом. Відповідно
до ст.2 Угоди держав СНД про взаємне
визнання права на пільговий проїзд для
інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни, а також прирівняних
до них осіб, інвалідам 1 та 2 групи ВВВ та
особам, які прирівняних до них,
надається право безоплатного проїзду
залізничним транспортом із 50
відсотковою знижкою повітряним та
міжміським транспортом. Підставою для
надання пільг являються документи, які
видані за місцем проживання особи, яка
має право на пільги. Згідно ст.2 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» права
та пільги для ветеранів війни, які
встановлені раніше законодавством
України та законодавством колишнього
Союзу СРСР не можуть бути відмінені без
їх рівноцінної заміни.

Тому просив зобов'язати відповідача
видати йому документи встановленого
зразка на право пільгового проїзду по
країнам СНД.

В судове засідання позивач не заявився,
надавши заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутності. В
своїх письмових запереченнях на позов
зазначив, що вимоги позивача
безпідставні, оскільки посвідчення
«інваліда війни ІІ групи» видане йому
18.04.2013 року на підставі Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», зміни до якого
були внесені згідно із ЗУ « Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від
22.12.1995 року і набрали чинності 11.01.1996
року. Пільги на проїзд залізничним,
водним, повітряним, міжміським
автомобільним транспортом по
території держав - учасниць СНД
надаються відповідно до міжурядової
Угоди «Про взаємне визнання прав на
пільговий проїзд для інвалідів та
учасників Великої Вітчизняної війни, а
також осіб, прирівняних до них», яка
набула чинності для України 12.03.1993 року.
Статтею 7 зазначеної Угоди передбачено,
що підставою для придбання пільгового
проїзного квитка є посвідчення та
аркуш талонів на пільговий проїзд,
видані відповідними органами
колишнього Союзу РСР за формою, що
діяла на 01.01.1992 року, а також визнано
категорію осіб, на яких поширюються
пільги. Оскільки міжурядовою Угодою
надання пільгового проїзду по
території держав -учасниць СНД
інвалідам, внаслідок захворювання,
одержаного під час ліквідації аварії
на ЧАЕС не передбачено, то видати
позивачу посвідчення інваліда війни за
формою, що діяла станом на 01.01.1992 року,
немає жодних підстав.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, у зв'язку з чим, користується
правами та пільгами, передбаченими
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», являється інвалідом ІІ
групи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим 18.04.2013 року. /а.с.3/

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року №
3551 має статус інваліда війни, а отже,
має пільги встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Правовий статус ветеранів війни,
забезпечення створення належних умов
для їх життєзабезпечення, сприяння
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них визначає Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Крім того, законодавство України про
статус ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається не тільки із
Закону № 3551 та інших актів
законодавства України. Права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством
колишнього Союзу РСР не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни.

За зверненням із заявою позивача про
видачу посвідчення та листів - талонів
на пільговий проїзд відповідач 24.09.2013
року за № 07-1196 надав відповідь про
відмову в задоволені його заяви, з
підстави відсутності такого права у
нього, посилаючись, що Угодою не
передбачено право на отримання таких
пільг для осіб, інвалідність яких
пов'язана із ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС. /а.с.14/

Статтею 3 Закону № 3551 встановлено, що
якщо міжнародними договорами або
угодами, в яких бере участь Україна,
встановлені більш високі вимоги щодо
захисту ветеранів війни, ніж ті, що їх
містить законодавство України, то
застосовуються норми міжнародного
договору, або міжнародної угоди.

З урахуванням принципів
адміністративного судочинства, статті
3 Закону № 3551, суд вважає, що при
вирішенні даного спору є всі правові
підстави для застосування Угоди «Про
взаємне визнання прав на пільговий
проїзд для інвалідів та учасників ВВВ,
а також осіб, прирівняних до них» від
12.03.1993 року.

Дія цієї Угоди поширюється на
інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни, а також осіб,
прирівняних до них, для яких
встановлені пільги на проїзд на
відповідних видах транспорту, згідно з
додатками 1,2,3.

Підставою для придбання пільгового
проїзного квитка є посвідчення та
аркуш талонів на пільговий проїзд,
видані відповідними органами
колишнього Союзу РСР, або Сторонами за
формою, що діяла на 1 січня 1992 року, за
місцем постійного проживання особи,
яка має право на пільговий проїзд /ст.7
Угоди/. Тобто основними документами,
для придбання пільгового проїзного
квитка є саме посвідчення та аркуш
талонів на пільговий проїзд, які
видають самі УПСЗН, тобто відповідачі
по справі.

Як вбачається з мети зазначеної Угоди
від 12.03.1993 року, її змісту - є взаємне
визнання прав Державами - учасницями
прав інвалідів, не тільки ВВВ, а і осіб,
які прирівняні до них.

Зазначені пільги були надані
законодавством колишнього СРСР, та в
послідуючому знайшли своє втілення в
Законі № 3551, безпосередньо в п.21 ст.13
вказаного Закону зі змінами, внесеними
Законом України від 10 вересня 2004 року N
2010-IV, яким встановлено, що інвалідам ІІ
групи надається право безплатного
проїзду один раз на два роки (туди і
назад) залізничним, водним, повітряним
або міжміським автомобільним
транспортом незалежно від наявності
залізничного сполучення або проїзду
один раз на рік (туди і назад)
зазначеними видами транспорту з
50-відсотковю знижкою вартості
проїзду".

Якщо Закон № 3551 розповсюджував свою
дію, надав та встановлював такі пільги
на території України, то Угода
розповсюджувала свою дію, надавала та
встановлювала такі пільги на території
держав - учасниць СНД, які підписала
таку Угоду.

Статтею 2 цієї Угоди встановлено, що
інвалідам Великої Вітчизняної війни та
особам, прирівняним до них, надається 50
відсоткова знижка із вартості проїзду
один раз на рік залізничним, водним,
повітряним та міжміським
автомобільним транспортом.

Відповідно Додатку № 1 цієї Угоди, до
категорії громадян, прирівняних за
пільгами на проїзд у міжміському
транспорті до інвалідів ВВВ
відносяться інваліди з числа
військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, отриманих під час
захисту колишнього Союзу РСР або під
час виконання інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
хвороби, пов'язаної з перебуванням на
фронті в інші періоди, а також інваліди
з числа партизан громадянської війни.

Відповідно до наданого тлумачення
абзацу Першого п. 2 Додатку № 1 до Угоди
Рішенням Економічного суду СНД від
17.03.2008 року під «іншими обов'язками
військової служби» розуміються
обов'язки військовослужбовців,
передбачені законодавством колишнього
СРСР, які не пов'язані із захистом СРСР.
Військовослужбовці, які стали
інвалідами при виконанні інших
обов'язків військової служби, не
пов'язані із захистом СРСР, відносяться
до категорії громадян, прирівняних по
пільгам на проїзд в міжнародному
транспорті до інвалідів ВВВ. Право на
пільги підтверджується посвідченням,
виданим компетентним органом.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивач, як
особа, яка стала інвалідом ІІ групи, при
виконанні ним обов'язків військової
служби прирівнюється до категорії
громадян, яка має право на пільговий
проїзд, та підпадає під дію Угоди від
12.03.1993 року.

Відсутність в Угоді конкретизованого
посилання, як на підставу отримання
відповідних пільгових документів, на
категорію громадян, які отримали
інвалідність, пов'язану з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС не встановлює
таких обмежень у праві позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 87, 99, 100, 122, 159,
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради щодо відмови
ОСОБА_2 у видачі документів на право
пільгового проїзду по території
держав - учасниць СНД.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради Донецької
області видати ОСОБА_2 посвідчення та
аркуш талонів встановленого зразка, що
надають право на пільговий проїзд по
території держав - учасниць СНД.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Совєтський районний суд м.Макіївки
Донецької області протягом десяти днів
з дня її проголошення. Якщо постанову
було постановлено у письмовому
провадженні або за відсутності особи,
яка брала учать але не була присутня
при її проголошенні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Ю. А. Мельник