Справа № 2а-9232/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа № 9104/109271/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
стягнення заборгованості,-

встановив :

У вересні 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
відповідача нараховувати та
виплачувати призначену пенсію
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, з 01.08.2011 р. до виникнення
обставин, з якими Закон пов'язує
виникнення, зміну чи припинення
спірних правовідносин.

Оскаржуваною постановою суду позов
задоволено. Визнано дії відповідача
неправомірними. Зобов'язано
відповідача нараховувати та
виплачувати позивачу,основного
розміру пенсії у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії, відповідно до ст.50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з 01.08.2011 року з врахуванням
виплачених сум.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі.

Зокрема в обґрунтування апеляційних
вимог апелянт посилається на те, що
позивачу перерахунок пенсії
проводиться відповідно до чинного
законодавства, а саме в розмірах
передбачених Постановою КМУ від 06.07.2011
р. " 745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", з
врахуванням Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України тна 2011 р." №
3491-VI.

Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
апелянта слід задоволити, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та те, що позивачу встановлено ІІ групу
інвалідності, захворювання пов'язане з
наслідками аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (тут та
далі, в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону, особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: - інвалідам I групи - 100 %
мінімальної пенсії за віком; -
інвалідам II групи - 75 % мінімальної
пенсії за віком; - інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено, що обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 цього ж Закону, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Суд звертає увагу, що пп. 13, 15 п. 28 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6, вносилися зміни до ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які суттєво обмежували
зазначені в цих статтях розміри
державної та додаткової пенсії. Однак,
зміни внесені пп. 13, 15 п. 28 розділу II
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року N 107-VI в ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Конституційний Суду України своїм
Рішення від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 визнав
їх такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Після Рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 дія ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не обмежувалась.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України Рішення Конституційного Суду є
обов'язковими до виконання на
території України. Відповідно до ч. 2 ст.
152 Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки зміни, внесені пп. 13, 15 п. 28
розділу 2 Закону України від 28.12.2007р.
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
відновлено дію ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Однак, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що пунктом 7 Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 р.» від 14.06.2011 р. (Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 р.»
доповнено п. 4), який набрав законної
сили 19.06.2011 р., встановлено, що у 2011 р. ст.
50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених КМ
України,виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету УПФ
України на 2011 р.

На виконання даної норми закону КМ
України 06.07.2011 р. прийнято постанову №745
«Про постановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011 р.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України судовому захисту не підлягає
позовна вимога щодо зобов'язання
відповідача здійснювати подальшу
виплату перерахованої пенсії, оскільки
така не стосується спірних відносин, а
носить перспективний, на думку
позивача - ймовірний протиправний
характер поведінки відповідача у
відносинах із позивачем, у яких право
останнього не є порушеним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому оскаржувана постанова підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 -
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді :
Р.Й. Коваль

Н.М.
Судова-Хомюк