Справа № 242/6118/13-а
Суддя: Пирогова Л. В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
Селидівський міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді Пирогової Л. В., при
секретарі Гандзюк К. С., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Козловой О. М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Селидове
цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії,
зобов,язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.12.2013року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Селидове Донецької області (далі -
УПФУ в м.Селидове) про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах. На
обґрунтування вимог вказав, що 18 квітня
2013 року він звернувся до відповідача з
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», оскільки на час
звернення він досягнув 55 років, мав
стаж роботи тривалістю не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці.

Але рішенням від 17 липня 2013 року б/н
позивачу відмовлено в призначенні
пільгової пенсії, з посиланням на
відсутність необхідного пільгового
стажу 12 років 6 місяців за Списком №2.
Відсутність необхідного пільгового
стажу за Списком № 2 відповідач
обґрунтував тим, що певні періоди
роботи позивача УПФУ в м.Селидове не
зарахував до пільгового стажу за
списком № 2, зокрема, період роботи з 30
березня 1979 року по 07 вересня 1984 року в
якості газоелектрозварювальника в
хлопкорадгоспі ім.Леніна
Джетисайського району республіки
Казахстан, так як не надані первинні
документи підтверджуючі пільговий
характер роботи, а також період роботи
з 22 серпня 1992 року по 30 березня 1995 року в
якості газоелектрозварювальника в КСП
«Новоселидівська птахофабрика» через
відсутність атестації робочих місць.

Ці періоди роботи з важкими умовами
праці, що разом складають 08 років 17 днів
зараховано відповідачем до загального
страхового стажу. Вважає, що стаж
пільгової роботи за Списком № 2 УПФУ в
м.Селидове штучно занижений і замість 15
років 03 місяців 23 днів пільгового стажу
фактично зараховано лише 7 років 03
місяці 06 днів.

З рішенням УПФУ в м.Селидове він не
згодний, вважає що це рішення прийняте
відповідачем всупереч законодавству
про пенсійне забезпечення і порушує
зобов'язання, взяті на себе державою на
підставі Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасників
Співдружності Незалежних Держав в
області пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, а також його законні
сподівання стосовно ефективного
здійснення права власності в розумінні
ч.1 ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Також зауважив, що відповідач
неправомірно не врахував записи
трудової книжки, що підтверджують стаж
його роботи в шкідливих умовах на
території колишнього СРСР. Стосовно
іншого спірного періоду роботи в КСП
«Новоселидівська птахофабрика»
зазначив, що непроведення
підприємством атестації робочого
місця не може позбавити його права на
отримання пільгової пенсії за ст.13 ЗУ
"Про пенсійне забезпечення".

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати протиправним та
скасувати рішення Управління ПФУ в
м.Селидове від 17 липня 2013 року про
відмову в призначенні пенсії,
зобов'язати Управління ПФУ в м.Селидове
зарахувати періоди роботи з 30.03.1979року
по 07.09.1984року в якості
газоелектрозварювальника в
хлопкорадгоспі ім.Леніна
Джетисайського району республіки
Казахстан та з 22.08.1992року по 30.03.1995року в
якості газоелектрозварювальника в КСП
«Новоселидівська птахофабрика» до
пільгового стажу за Списком № 2,
зобов'язати відповідача призначити
пенсію за віком на пільгових умовах з 01
травня 2013 року.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю, просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, надав суду письмові
заперечення. На обґрунтування
непогодження з позовом вказав, що
ОСОБА_1 18.04.2013 року звернувся до УПФУ в
м.Селидове із заявою № 1230 про
призначення пенсії відповідно до п. «б»
ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та
ч.2 розділу ХV ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Страховий стаж на момент
звернення складає 25 років 02 місяця 15
днів, в тому числі стаж роботи за
списком № 2 - 07 років 03 місяці 06 днів.

Відповідно до п. «б» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.
Постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442
встановлено, що відповідно до ст.13 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення» пенсії за
віком на пільгових умовах за списками
№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України призначаються за результатами
атестації робочих місць.

До пільгового стажу за Списком № 2 не
зараховані періоди роботи позивача з
30.03.1979року по 07.09.1984року в якості
газоелектрозварювальника в
хлопкорадгоспі ім.Леніна
Джетисайського району через
відсутність первинних документів, які
підтверджують пільговий характер
роботи, і з 22.08.1992року по 30.03.1995 року в
якості газоелектрозварювальника в КСП
«Новоселидівська птахофабрика» через
не проведення атестації робочих місць.

Оскільки у позивача відсутній
необхідний пільговий стаж 12 років 6
місяців за Списком № 2, права на
призначення пенсії на пільгових умовах
у відповідності до п. «б» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» він не має.
Просив відмовити позивачу у позові.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено, що позивач 07
січня 2013 року досягнув 55-ти річного
віку. 18 квітня 2013 року він звернувся до
УПФУ в м.Селидове з письмовою заявою №
1230 про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та п.2 розділу ХV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» .

Рішенням УПФУ в м.Селидове Донецької
області від 17.07.2013 року б/н позивачу
відмовлено в призначенні пільгової
пенсії. Згідно змісту оскарженого
рішення, підставою відмови в
призначенні пенсії відповідач
зазначає відсутність у позивача
необхідного пільгового стажу 12 років 6
місяців за списком № 2, період роботи з
30 березня 1979 року по 07 вересня 1984 року в
якості газоелектрозварювальника в
хлопкорадгоспі ім.Леніна
Джетисайського району не зараховано до
пільгового стажу, так як не надані
первинні документи підтверджуючі
пільговий характер роботи, період
роботи з 22 серпня 1992 року по 30 березня
1995 року в якості
газоелектрозварювальника в КСП
«Новоселидівська птахофабрика» не
зараховано до пільгового стажу через
не проведення атестації робочих місць.

Відповідно розрахунку стажу УПФУ в
м.Селидове № п/с 1230 загальний страховий
стаж ОСОБА_1 складає 25 років 02 місяці 15
днів, з них відповідачем зараховано до
пільгового стажу за Списком № 2 - 7 років
03 місяці 06 днів. Як вбачається з
наведеного розрахунку до пільгового
стажу за Списком № 2 не зараховано
період роботи позивача з 30.03.1979року по
07.09.1984року в кількості 05 років 05 місяців
08 днів, а також період роботи з 22.08.1992
року по 30.03.1995 року в кількості 02 роки 07
місяців 09 днів. Ці періоди роботи
зараховані відповідачем до загального
страхового стажу, що оспорюється
позивачем.

Згідно посвідченню № 240 від 05.03.1979 року,
виданому Трестом «Казгазбудмонтаж»,
ОСОБА_1 пройшов атестацію постійно
діючій комісії при х/р ім.Леніна
Джетисайського р-ну по
газоелектрозварюванню і допущений до
газоелектрозварювальних робіт V
розряду у всіх положеннях простору.

З трудової книжки позивача вбачається,
що позивач в періоді часу з 25.07.1975року
по 25.09.1984року працював у хлопкорадгоспі
ім.Леніна Джетисайського району
Чимкетської області республіки
Казахстан, про що свідчать записи в
трудовій книжці за № 1-3. З 30.03.1979року
позивач переведений на роботу
газоелектрозварювальника (запис в
трудовій за № 2).

Згідно архівної виписки від 11.06.2009року
№3-3, виданої Мактааральським районним
архівом республіки Казахстан позивач
звільнений на підставі статті 32 КЗпП
Каз РСР, останній день роботи
07.09.1984року. Крім того, архівною довідкою
від 24.05.2013року № ЖТ-45/3 Мактааральський
районний архів повідомляє, що з
26.04.1994року хлопкорадгосп ім.Леніна
перейменований у товариство з
обмеженою відповідальністю ім.Леніна і
на даний час ця організація припинена.

Судом встановлено, що в періоді часу з
16.05.1985року по 30.03.1995року позивач
працював у КСП «Новоселидівська
птахофабрика» за професією
газоелетрозварювальник V розряду, що
підтверджується записами в трудовій за
№№5-7. Згідно довідки про підтвердження
наявного трудового стажу від 13.06.2013року
№ 01-1, виданої КСП «Новоселидівська
птахофабрика», у цей час ОСОБА_1
працював повний робочий день за
професією, що передбачена Списком № 2,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, стаж
роботи позивача складає 10років 10
місяців 15 днів, що враховується до
пільгового стажу.

Період роботи позивача у КСП
«Новоселидівська птахофабрика» з
16.05.1985року по 21.08.1992року, що передує
спірному, в якості
газоелектрозварювальника зарахований
відповідачем до пільгового стажу за
списком № 2 без даних про результати
атестації його робочого місця.

Перевіривши доводи позову та
заперечень проти нього, оцінивши
досліджені в судовому засіданні докази
з позиції відповідності їх вимогам
щодо належності та допустимості,
з'ясувавши всі обставини у справі,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов необхідно
задовольнити.

Даний висновок суду ґрунтується на
наступному.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003року № 1058-IV (далі
- Закон № 1058-IV) визначено, що
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного
забезпечення, міжнародних договорів з
пенсійного забезпечення, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України (далі - закони про
пенсійне забезпечення), а також інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до законів про
пенсійне забезпечення, що регулюють
відносини у сфері пенсійного
забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору (ст. 4 Закону №
1058-IV).

Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасників Співдружності
Незалежних Держав в області пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року
погоджено, що призначення пенсій
громадянам держав-учасників Угоди
проводиться за місцем проживання. Для
встановлення права на пенсію, у тому
числі пенсій на пільгових підставах і
за вислугу років, громадянам
держав-учасників Угоди враховується
трудовий стаж, набутий на території
будь-якої з цих держав, а так само на
території колишнього СРСР за час до
набрання чинності цієї Угоди (стаття 6).
Необхідні для пенсійного забезпечення
документи, видані в належному порядку
на території держав Співдружності
Незалежних Держав і держав, що входили
до складу СРСР до 1 грудня 1991 року,
приймаються на території
держав-учасників Співдружності без
легалізації (ст.11 Угоди).

Згідно Рішення Економічного Суду
Співдружності Незалежних Держав від
07.04.2005року № 01-1/6-04 «Про тлумачення
Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасників СНД в області
пенсійного забезпечення від
13.03.1992року», для встановлення права на
пенсію громадянам держав - учасників
Угоди, включаючи пенсію на пільгових
підставах і за вислугу років,
враховується: трудовий стаж, набутий
громадянами на території колишнього
СРСР за час до набрання чинності Угоди.

Законом № 1058-IV передбачені періоди,
з яких складається страховий стаж. Так,
періоди трудової діяльності та інші
періоди, що враховувалися до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24
Закону№ 1058-IV).До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Аналіз наведених норм дає
підстави для висновку, що обчислення
трудового стажу за спірний період з
30.03.1979 року по 07.09.1984 року, набутий
позивачем на території колишнього
СРСР, має проводитись в порядку і на
умовах, передбачених законодавством,
що діяло раніше.

Порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
визначається статтею 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон
№1788-XII). Цією нормою визначено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року N
637.

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Мінпраці та соцполітики
України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок №
383), при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Суд відзначає, що на період роботи
позивача у хлопкорадгоспі ім.Леніна
був чинним Список № 2 виробництв, цехів,
професій і посад з важкими умовами
праці, робота в яких дає право на пенсію
на пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затверджений постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956року № 1173 (з
наступними доповненнями), згідно з
яким, правом пільгового пенсійного
забезпечення користуються
електрозварювальники і їх підручні та
газозварювальники і їх підручні -
Розділ XXXII «Загальні професії».

Разом з тим, згідно пункту 7 роз'яснення
Державного комітета Ради Міністрів
СРСР з питань праці і заробітної плати
і Секретаріата ВЦСПС від 02.04.1976 року №
5/8 «Про порядок застосування
затверджених Постановою Ради
міністрів СРСР від 22.08.1956року № 1173
Списків» пенсії на пільгових умовах за
сумісними роботами, професіями та
посадами робочих і службовців,
зайнятих у виробництвах, цехах, у
професіях та посадах, передбачених
Списками №1 и №2, треба призначати за
списком №2 - якщо виконувані сумісні
роботи, професії і посади передбачені в
Списку №1 і в Списку №2.

Це роз'яснення дозволяє суду прийти до
висновку, що правом на пільгове
пенсійне забезпечення за списком № 2
користується газоелектрозварювальник
як такий, що виконує сумісні професії.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
період роботи ОСОБА_1 в хлопкорадгоспі
ім.Леніна з 30.03.1979року по 07.09.1984року в
якості газоелектрозварювальника
належав зарахуванню відповідачем до
пільгового стажу за Списком № 2 на
підставі записів в трудовій книжкці
позивача, яка є основним документом, що
підтвержує пільговий стаж роботи у цей
період.

Суд вважає за необхідне
зазначити, що спірний трудовий стаж,
набутий ОСОБА_1 на території колишнього
СРСР, мав враховуватись відповідачем
при встановленні позивачеві права на
пенсію на пільгових умовах не лише до
загального страхового стажу, а й до
пільгового стажу за Списком № 2 згідно
зобов'язань, визначених міжнародним
договором, - Угодою від 13.03.1992 року (ст.6),
який є складовою законодавства
України про пенсійне забезпечення.

Посилання відповідача на те, що спірний
період з 30.03.1979року по 07.09.1984року на
території колишнього СРСР до
пільгового стажу зарахувати неможливо
через відсутність первинних
документів, які підтверджують
пільговий характер роботи, не
грунтуються на законі, оскільки
законодавство, що діяло в цей період і
визначало порядок і умови обчислення
трудового стажу, таких вимог не
містить.

Тому відповідач протиправно
відмовив позивачу включити до його
пільгового стажу за Списком № 2 період
роботи у хлопкорадгоспі ім.Леніна
Джетисайського району Чимкентської
області республіки Казахстан з
30.03.1979року по 07.09.1984року.

Щодо включення до пільгового стажу
ОСОБА_1 періоду його роботи з 22.08.1992року
по 30.03.1995року в якості
газоелектрозварювальника в КСП
«Новоселидівська птахофабрика» та не
проведення підприємством атестації
робочих місць суд зазначає наступне.

На цей період роботи позивача в
КСП «Новоселидівська птахофабрика»
був чинним Список № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.
Професія позивача включена до цього
списку.

Суд вважає, що непроведення
підприємством, на якому працював
позивач у спірний період часу,
атестації робочих місць не може
позбавити його конституційного права
на соціальний захист щодо вирішення
питань про право на пенсію на пільгових
умовах відповідно до статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення". Це
право, передбачене статтею 46
Конституції України, базується на
конституційних принципах, що
встановлені статтями 1, 3, 6 ч.2, 8, 19 ч.2, 22,
23, 24 ч.1 Конституції України, не може
бути скасовано або звужене, і правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенкства права.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Вищого адміністративного
суду, викладеною в пункті 10 листа від
14.08.2008 № 1406/100/13-08 «Про практику
застосування законодавства з питань
пенсійного забезпечення (за
результатами справ, розглянутих Вищим
адміністративним судом України у
касаційному порядку)».

Крім того, на підтвердження доводів
позивача свідчить ще й той факт, що
період роботи його роботи у КСП
«Новоселидівська птахофабрика» з
16.05.1985року по 21.08.1992року в якості
газоелектрозварювальника зарахований
відповідачем до пільгового стажу за
списком № 2 без даних про результати
атестації його робочого місця.

Доводи відповідача стосовно того, що
спірний період з 22.08.1992року по
30.03.1995року не можливо зараховувати до
пільгового стажу через відсутність
атестації робочих місць з посиланням
на Постанову КМУ № 442 від 01.08.1992року, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки ця постанова стосується
тільки порядку проведення атестації
робочих місць за умовами праці, а не
самого порядку зарахування стажу
роботи у шкідливих умовах праці.

Суд відзначає, що відповідачем не
заперечувалося, що умови праці під час
роботи позивача за спірний період часу
з 22.08.1992року по 30.03.1995року на тому ж
підприємстві, за тією ж професією не
змінювались, а також те, що він вчасно
подав усі необхідні документи
відповідачу для призначення пенсії.

Тому відповідач безпідставно не
зарахував до пільгового стажу за
списком №2 період роботи позивача у КСП
«Новоселидівська птахофабрика» з
22.08.1992року по 30.03.1995року.

З урахуванням вимог
законодавства України про пенсійне
забезпечення, а також встановлених
обставин, суд прийшов переконання, що
не зараховуючи до пільгового стажу за
Списком № 2 стаж роботи ОСОБА_1 з
30.03.1979року по 07.09.1984року, набутий на
території колишнього СРСР, а також стаж
з 22.08.1992року по 30.03.1995року, відповідач
діяв всупереч законодавству в сфері
пенсійного забезпечення, вийшов за
межі своїх повноважень. А отже
оскаржене рішення є незаконним, таким,
що порушує конституційне право
позивача на пенсійне забезпечення на
пільгових умовах.

Суд відмічає, що включення
спірних періодів до пільгового стажу
позивача за Списком № 2 дають йому
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки на момент досягнення 55 років
він має стаж роботи більш 25 років, з них
пільговий стаж за списком № 2 складає
більш 12 років 6 місяців.

З огляду на це, суд приходить висновку
про обгрунтованість позову і його
задоволення в повному обсязі.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» Пенсійний
Фонд України та його органи звільнено
від сплати судового збору. Згідно ч. 1
ст. 94 КАС України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Виходячи з наведеного, суд вважає
необхідним судові витрати віднести за
рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ст. ст. 94, 158-163,
186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області про визнання протиправним і
скасування рішення про відмову в
призначенні пенсії, зобов,язання
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області щодо відмови у
призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької області
від 17 липня 2013 р. про відмову в
призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області зарахувати період роботи з 30
березня 1979 року по 07 вересня 1984 року в
якості газоелектрозварювальника в
хлопкорадгоспі ім. Леніна
Джетисайського району республіки
Казахстан та з 22 серпня 1992 року по 30
березня 1995 року в КСП «Новоселидівська
птахофабрика» до пільгового стажу за
списком № 2 та призначити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах з 01 травня
2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається до Донецького
апеляційного адміністративного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Повний
текст постанови виготовлено 20.01.2014 року

Суддя