Справа № 0107/10571/2012
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 0107/10571/2012

20.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Курапової З.І. ,

Воробйової С.О.

секретар судового засідання
Чумаченко Н.Г.

за участю сторін:

представник позивача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кримстройжилсервіс"- не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник відповідача,
Сімферопольської міської ради АР Крим-
Дудко Артем Олександрович, довіреність
№ 24/01-55/1368 від 18.07.13,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримстройжилсервіс"
на постанову Залізничного районного
суду м. Сімферополь (суддя Шильнов М.О. )
від 27.09.13 у справі № 0107/10571/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримстройжилсервіс"
(вул. Дм.Ульянова, буд.60
кв.75,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95048)

до Сімферопольської міської ради АР
Крим (вул. Толстого,
15,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95000)

про визнання незаконним рішення та
його скасування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Кримстройжилсервіс» звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Сімферопольської міської ради про
визнання протиправним та скасування п.
12 рішення 46-ої сесії VI скликання
Сімферопольської міської ради від
27.09.2012 року №511.

Постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополь від 27.09.2013 у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кримстройжилсервіс" до
Сімферопольської міської ради АР Крим
про визнання протиправним та
скасування п.12 рішення 46-ої сесії V1
скликання Сімферопольської міської
ради від 27.09.2012 за № 511, - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Залізничного
районного суду м. Сімферополь від 27.09.2013
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивачем зокрема зазначено, що
судом не прийнято до уваги, що згідно
листа Головного управління
архітектури, будівництва та
регіонального розвитку
Сімферопольської міської ради №
кЗ33/08-05 від 08.09.2011 р. на ім'я першого
заступника міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
Секлецова А. В. та копією на ім'я
директора ТОВ «Кримстройжилсервіс»
Радченко І.О., вказана земельна ділянка
площею 0,0835га, що розташована за
адресою: м. Сімферополь, вул. Ладигіна,
21, не суперечить основним положенням
Генерального плану м. Сімферополя та
може бути відведена в межах існуючої
будівлі.

Крім того, на думку апелянта вказане
рішення було прийняте з грубим
порушенням вимог ст. 123 Земельного
кодексу України, згідно якої
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні, тоді
як рішення Сімферопольської міської
ради щодо відмови від 27.09.2012 за №511 на
клопотання ТОВ «Кримстройжилсервіс»
від 25.07.2012 за вих. №43/07 було прийнято
тільки через два місяці. Тому, оскільки
оскаржувана постанова прийнята при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись
на необґрунтованість та
безпідставність апеляційної скарги,
просить відмовити в її задоволенні, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, як законну та
обґрунтовану.

Позивач явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно, про причини неявки
суд не повідомив..

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правову оцінку
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами на
підставі постанови Господарського
суду АР Крим від 15.10.2007 Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Кримстройжилсервіс» на праві
власності належить
вбудовано-прибудований об'єкт
незавершеного будівництва, площею 802,
кв.м, розташований за адресою: м.
Сімферополь, вул. Ладигіна, 21 (18, 21-23).

Товариство з обмежено
відповідальністю
«Кримстройжилсервіс» неодноразово
зверталось до Сімферопольської
міської ради заявами про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою, щодо відводу у
довгострокову оренду строком на 49
років земельної ділянки, площею 0,0835 га,
розташованої за адресою: м.
Сімферополь, вул. Ладигіна, 21.

31.08.2012 на адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кримстройжилсервіс» було надіслано
відповідь Управління земельних
ресурсів Сімферопольської міської
ради, з якої вбачається, що
питання було розглянуто та
рекомендовано надати технічний
паспорт КЕП СМБРТІ на об'єкт
незакінченого будівництва.

В подальшому рішенням 46-ої сесії VI
скликання Сімферопольської міської
ради від 27.09.2012 № 511 ТОВ
«Кримстройжилсервіс» було відмовлено
у наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою, щодо відводу у
довгострокову оренду строком на 49
років земельної ділянки, площею 0,0835 га,
розташовано за адресою: м. Сімферополь,
вул. Ладигіна, 21, у зв'язку з не
відповідністю місця розташування
земельної ділянки Генеральному плану
м. Сімферополя (а. с. 39).

Будучи не згодним з прийнятими
суб'єктом владних повноважень
рішенням, позивач, скориставшись
правом захисту порушеного права
суб'єктом владних повноважень у
публічно-правових відносинах, оскаржив
до суду прийняте рішення, що
безпосередньо змінює обсяг його прав
та обов'язків.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції мотивував своє рішення тим,
що відповідач діяв у відповідності з
вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України
на підставі своїх повноважень та
передбаченим законом способом. В свою
чергу, викладені в позовній заяві
доводи щодо протиправності дій
відповідача свого підтвердження не
знайшли та були спростовані під час
судового розгляду.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керувався критеріями,
закріпленими у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
та яких повинні дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владні суб'єкти.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вирішуючи з урахуванням
вищенаведеного спір по суті, виходить з
наступного.

Стаття 19 Конституції України
проголошує: органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Громадянам України за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом (стаття 40 Земельного
кодексу України).

Судова колегія відмічає, що
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції, що повністю
узгоджується з нормами частини третьої
статті 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктами 1, 2, 4 частини першої
статті 123 Земельного кодексу України
встановлено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: надання
земельної ділянки із зміною її
цільового призначення; формування
нової земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання). Надання у користування
земельної ділянки в інших випадках
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). У такому разі
розроблення такої документації
здійснюється на підставі дозволу,
наданого Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування, відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, крім випадків, коли
особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Відповідно до частини другої
статті 123 Земельного кодексу України,
особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

Згідно частини третьої статті 123
Земельного кодексу України,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до статті 39 Земельного
кодексу України використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної Документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Стаття 1 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
№3038-УІ від 17.02.2011 року визначає
генеральний план населеного пункту як
містобудівну документацію, "що
визначає принципові вирішення
розвитку, планування, забудови та
іншого використання території
населеного пункту".

Абзацом 1 частини першої статті 17
цього Закону закріплено, що
Генеральний план населеного пункту є
основним видом містобудівної
документації на місцевому рівні,
призначеної для обґрунтування
довгострокової стратегії планування
та забудови території населеного
пункту.

Отже, виходячи із змісту
наведених норм чинного законодавства,
відмова у наданні дозволу може мати
місце лише з підстав, передбачених
законодавством та планувальною
документацією, причому, не лише у разі
невідповідності місця розташування
об'єкта.

Крім того, матеріалами справи
безспірно встановлено, що позивачем
запрошувалася земельна ділянка
площею 0,0835 га, в той час як на праві
власності належить
вбудовано-прибудований об'єкт
незавершеного будівництва, площею 802,
кв.м, тобто площа запрошуваної
земельної ділянки значно більше ніж
реальна площа, яку займають будівлі.

На підставі наведеного у суду наявні
правові підстави вважати, що ТОВ
«Кримстройжилсервіс» правомірно
відмовлено у надані дозволу на
розробку проекту землеустрою, щодо
відводу у довгострокову оренду строком
на 49 років земельної ділянки, площею
0,0835 га, розташовано за адресою: м.
Сімферополь, вул. Ладигіна, 21.

Таким чином, з урахуванням викладеного
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що рішення 46-ої сесії VI
скликання Сімферопольської міської
ради від 27.09.2012 № 511 прийнято у
відповідності до чинного
законодавства.

Лист роз'яснення Головного управління
архітектури, будівництва та
регіонального розвитку
Сімферопольської міської ради № к333/08-05
від 08.09.2011 на ім'я першого заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради Секлецова А. В.
(а.с.26), на який посилається заявник
апеляційної скарги, не приймається до
уваги судовою колегією з наступних
підстав.

Так, із змісту зазначеного вище
листа вбачається, що Головне
управління архітектури, будівництва і
регіонального розвитку, розглянувши за
дорученням першого заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради Секлецова А. В.,
звернення ТОВ «Кримстройжилсервіс» з
питання можливості відведення
земельної ділянки під існуючою
будівлею по вул. Ладигіна, 21 для
реконструкції під торговий офісний
центр, проінформувало про те, що
підготовка до розгляду даних питань,
також інформації роз'яснювального
характеру, пов'язаною з можливістю (або
неможливістю) відведення земельної
ділянки, віднесена до повноважень
управлення земельних ресурсів міської
ради. У зв'язку з чим, просило доручити
даному структурному підрозділу
підготовку відповіді на поставлені в
обігу питання, що відносяться до
компетенції даного управлення.

При цьому з питання що відносяться до
компетенції Головного архітектури,
будівництва і регіонального розвитку,
у листі повідомлялося, що вказана у
зверненні земельна ділянка не
суперечить положенням коректованого
Генерального плану м.Сімферополя і
може бути відведена у межах існуючої
будівлі.

Отже, оскільки вказаний лист носить
загальний роз'яснювальний характер,
тому відповідно не має правового
значення ні для відповідача ні для
суду.

Доводи позивача, які стосуються
строків розгляду його клопотання
оцінці не підлягають, так як не є
предметом спору, адже позивач
бездіяльність відповідача не
оспорював.

Таким чином. доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, а тому колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується
із наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись статтями 195, 196,
пунктом 1 частини першої статті 198,
статтею 200, пунктом 1 частини першої
статті 205, статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кримстройжилсервіс" - залишити без
задоволення.

Постанову Залізничного районного
суду м. Сімферополь (суддя Шильнов М.О. )
від 27.09.13 у справі № 0107/10571/2012 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 27 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль