Справа № 111/4612/13-а
Суддя: Казацький В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 111/4612/13-а
ПОСТАНОВА

іменем України

13 січня 2014 р.
смт.
Леніне

Ленінський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Казацького В.В.

при секретарі Кадіровій Р.А.

розглянувши в письмовому провадженні в
залі суду адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ленінського
районного центру зайнятості, третя
особа: управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі АРК про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок
допомоги по безробіттю та почати її
виплату, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2013 року позивач звернулася
до Ленінського районного суду АРК із
позовною заявою до відповідача, третя
особа: управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі АРК про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок
допомоги по безробіттю та почати її
виплату, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона працювала у КП «Ленводоканал» до
02.10.2013 року, звідки звільнилася на
підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Вона
звернулася до Ленінського районного
центру зайнятості із заявою про
призначення їй допомоги по безробіттю
як застрахованій особі на підставі ст.
22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» у розмірі 70% від заробітку,
проте їй була призначена допомога на
підставі ч.2 ст. 22 Закону в мінімальному
розмірі, оскільки за неї КП
«Ленводоканал» не сплачував
відповідні страхові внески. Позивач
вважає таку бездіяльність відповідача
неправомірною та просить зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
призначеної їй допомоги по безробіттю
відповідно до ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та почати її виплату.

Позивач, представники відповідача та
третьої особи, сповіщені належним
чином, у судове засідання не з'явилися,
заявили письмові клопотання про
розгляд справи у їх відсутності.
Представниками відповідача та третьої
особи надані письмові заперечення на
позовну заяву.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання не здійснювалося,
оскільки в судове засідання не
з'явилися особи, які беруть участь у
справі та на підставі ч.6 ст. 128 КАС
України справу було розглянуто в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно наданих відповідачем
заперечень, ані КП «Ленводоканал», ані
ОСОБА_1 за останні 12 місяців, що
передували безробіттю, єдиний
соціальний внесок не сплачувався, тому
до страхового стажу ОСОБА_1 не було
зараховано період, коли вона працювала
у КП «Ленводоканал», отримувала
заробітну плату, але страхові внески не
сплачені, у зв'язку з чим вона має права
на допомогу по безробіттю лише без
урахування страхового стажу.

Факт роботи позивача за останні 12
місяців, що передували безробіттю, в КП
«Ленводоканал» сторонами не
оспорюється, підтверджується копією
трудової книжки позивача (а.с. 6-7). Як
вбачається з копії довідки КП
«Ленводоканал» №01-4/642 від 15.10.2013 року
(а.с. 9,23), у період з квітня 2013 року по
вересень 2013 року із заробітної плати
позивача підприємством проводилося
утримання до Фонду
загальнообов,язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття. Згідно роздруківки з
реєстру персональних карток щодо
ОСОБА_1 у період з січня 2011 року по
серпень 2013 року під час її роботи у КП
«Ленводоканал» з її заробітку сплата
ЄСВ не проводилася (а.с. 21-22). 17 жовтня 2013
року позивач звернулася до відповідача
з приводу її постановки на облік як
безробітної (а.с. 24-25,26) та наказом
№НТ131018 від 18.10.2013 року їй було надано
статус безробітного, наказом №НТ131024
від 24.10.2013 року їй було призначено
допомогу по безробіттю відповідно до п.
2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» без врахування страхового
стажу у мінімальному розмірі та
розпочато виплату по безробіттю з
24.10.2013 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 22, 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 22 цього Закону,
розмір допомоги по безробіттю
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу.
Застраховані особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
які протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної, за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування мають
страховий стаж менше шести місяців або
звільнені з останнього місця роботи з
підстав, передбачених статтею 37,
пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і
45 Кодексу законів про працю України,
особи, зазначені у частині другій
статті 6 цього Закону, мають право на
допомогу по безробіттю у мінімальному

розмірі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» страховий стаж - це період
(строк), протягом якого особа підлягала
страхуванню на випадок безробіття та
за який щомісяця сплачено нею та
роботодавцем страхові внески в сумі не
менш як мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється за даними
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
за періоди до його запровадження - у
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше.
Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» страхові внески - кошти
відрахувань на страхування на випадок
безробіття, сплачені згідно із
законодавством, що діяло до набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", кошти єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне

соціальне страхування, спрямовані на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття відповідно до пропорцій,
визначених законом. Також даною
статтею визначено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; а
застрахована особа - це фізична особа,
яка відповідно до законодавства
підлягає загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню і
сплачує (сплачувала) та/або за яку
сплачується чи сплачувався у
встановленому законом порядку єдиний
внесок. Згідно ч.3 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» роботодавці є
страхувальниками для платників
єдиного внеску - працівників, тобто
особами, які зобов,язані сплачувати
єдиний внесок (ст. 1 даного Закону).

Згідно ст.ст. 16, 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» допомога по безробіттю
фізичним особам сплачується з коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (ділі
Фонд) за рахунок коштів, що надходять
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Таким чином діючим
законодавством передбачено, що сплата
єдиного соціального внеску є єдиною
підставою для зарахування періоду
роботи певної особи до страхового
стажу, який дає право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу відповідно до ч.1 ст. 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» тобто
застрахованим особам, визнаним в
установленому порядку безробітними,
страховий стаж яких протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, становить не менше ніж
шість місяців за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Діючим законодавством також
передбачено можливість сплати єдиного
соціального внеску роботодавцями
(підприємствами, установами та
організаціями) за своїх працівників
(фізичних осіб).

З наданих суду доказів вбачається, що у
період з квітня 2013 року по вересень 2013
року із заробітної плати позивача
підприємством КП «Ленводоканал»
проводилося утримання до Фонду
загальнообов,язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття (а.с. 9,23), однак фактично
внески до фонду не надходили (а.с. 21-22) з
незалежних від позивача підстав.
Доказів протилежного сторонами суду не
надано.

Відповідач, призначаючи позивачу
допомогу по безробіттю без урахування
страхового стажу в мінімальному
розмірі (а.с. 8, 19) а також у своїх
запереченнях, звернув увагу на те, що КП
«Ленводоканал» має заборгованість зі
сплати єдиного внеску та відсутні
відомості в Державному реєстрі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування щодо сплати
єдиного внеску позивачем.

З урахуванням фактичних обставин
справи, на думку суду, дана обставина, а
також відсутність в Державному реєстрі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відомостей
щодо сплати єдиного внеску за позивача
при фактичному утриманні з позивача
такого внеску, не є підставами для
відмови у призначенні позивачу
допомоги по безробіттю залежно від
страхового стажу, оскільки
відповідальність за невчасну сплату
страхових внесків несе підприємство -
страхувальник, на якому працює позивач,
оскільки саме підприємство нараховує
страхові внески із заробітної плати
застрахованої особи, а тому, з
урахуванням відомостей щодо наявності
у позивача страхового стажу не менше
ніж шість місяців протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної (а.с. 9,23), відмовою в
призначенні позивачу допомоги по
безробіттю залежно від страхового
стажу відповідачем порушується право
позивача на належне соціальне
забезпечення, яке передбачено
Конституцією України, оскільки, як
вбачається з доданих до позову
документів та не оспорюється
відповідачем, відповідні відрахування
по сплаті страхових внесків із
заробітної плати позивача на протязі
не менше ніж шість місяців
роботодавцем КП «Ленводоканал»
проводилися.

У той же час суд не знаходить
підстав для визнання бездіяльності
відповідача протиправною та
зобов,язання відповідача почати
виплату допомоги по безробіттю,
оскільки судом встановлено, що
Ленінським районним центром
зайнятості ОСОБА_1 призначена допомога
по безробіттю відповідно до ч.2 ст. 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (а.с. 8), а отже відсутня
бездіяльність відповідача, крім того
вже проводяться ОСОБА_1 виплати
допомоги по безробіттю (а.с. 18), що
свідчить про безпідставність вимог
щодо зобов,язання відповідача почати
виплату такої допомоги.

Враховуючи обставини справи на
підставі ч. 2 ст. 11 КАС України суд
вважає за можливе вийти за межі
позовних вимог, оскільки це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, та зобов'язати
відповідача призначити позивачу
ОСОБА_1 допомогу по безробіттю на
підставі ч.1 ст. 22, ст. 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» з 24.10.2013 року, нарахувати
допомогу по безробіттю у належному
розмірі та виплатити її з врахуванням
вже сплачених сум.

Також необхідно стягнути на користь
позивача сплачений при зверненні до
суду судовий збір у розмірі 34 грн. 41 коп.

На підставі ст. 21,22,23 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття ", ст. 1,4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», керуючись
ст.ст. 6, 8, 11, 17, 18, 23, 86, 94, 104, 105, 160, 162-163 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Ленінський районний центр
зайнятості призначити ОСОБА_1 допомогу
по безробіттю на підставі ч.1 ст. 22, ст. 23
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» з 24.10.2013 року, нарахувати
допомогу по безробіттю у належному
розмірі та виплатити її з врахуванням
вже сплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача ОСОБА_1 34 (тридцять
чотири) грн. 41 коп. в рахунок
відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена
сторонами та іншими особами, які брали
участь у справі в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя

Казацький В.В.