Справа № К/9991/35907/11-С
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/35907/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10
січня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року у справі за його позовом до
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори в особі
завідуючого Кобрусєвої Л.В. про
зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
державної нотаріальної контори в особі
завідуючого Кобрусєвої Л.В., в якому
просив скасувати постанову державного
нотаріуса Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 27 грудня 2007
року про відмову у вчиненні
нотаріальної дії та зобов'язати
відповідача прийняти нове рішення
згідно його звернення щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року, відмовлено у відкритті
провадження за позовом ОСОБА_2,
оскільки позовну заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі позивач просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовними вимогами до
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори про скасування
постанови державного нотаріуса
Кобрусєвої Л.В. від 27 грудня 2007 року
щодо відмови у вчиненні нотаріальної
дії, а саме у видачі спадкоємцю
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, та зобов'язати державного
нотаріуса прийняти нове рішення за
заповітом на підставі звернення ОСОБА_2
до державної нотаріальної контори.

Відповідно до частини другої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Згідно з частини четвертої статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про: - скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень; - зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; - зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; - стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; - виконання зупиненої чи
невчиненої дії; - встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; - примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат»
визначено, що нотаріатом в Україні є
система органів і посадових осіб, на
яких покладено обов'язок посвідчувати
права, а також факти, що мають юридичне
значення, та вчиняти інші нотаріальні
дії, передбачені зазначеним законом, з
метою надання їм юридичної
вірогідності.

Частиною другою статті 3 Закону України
«Про нотаріат» передбачено, що
нотаріус, окрім інших, встановлених
законом обмежень, не може перебувати на
державній службі або на службі в
органах місцевого самоврядування,
перебувати у штаті інших юридичних
осіб, входити самостійно, через
представника або підставних осіб до
складу правління чи інших виконавчих
органів господарських організацій.

Виходячи зі змісту статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про нотаріат» нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Згідно з пунктом 32 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 квітня 2004 року № 20/5, у
випадку прийняття постанови про
відмову у здійсненні нотаріальних дій,
нотаріус виносить постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій,
зазначивши в ній порядок та строки
оскарження з посиланням на цивільне
процесуальне законодавство.

Разом з тим, відповідно до статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
дану справу необхідно розглядати в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає. Ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року необхідно залишити
без змін, оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм процесуального права.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року у справі за його
позовом до Дніпропетровської
державної нотаріальної контори в особі
завідуючого Кобрусєвої Л.В. про
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
А.Ф. Загородній

О.П. Стародуб