Справа № 816/3905/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.Справа № 816/3905/13-а

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства
"Полтавське управління геофізичних
робіт" на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
26.09.2013р. по справі № 816/3905/13-а

за позовом Державного підприємства
"Полтавське управління геофізичних
робіт"

до Державної податкової інспекції у
м. Полтаві Полтавської області
Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство
"Полтавське управління геофізичних
робіт" звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби, в якому просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 14.06.2013 року.

26 вересня 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду у задоволенні
позовних вимог Державного
підприємства "Полтавське управління
геофізичних робіт" відмовлено у
повному обсязі.

На зазначену постанову суду першої
інстанції Державним підприємством
"Полтавське управління геофізичних
робіт" подано апеляційну скаргу, в якій,
позивач, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає про порушення судом
першої інстанції приписів ст. 17 п. 17.1.6
Податкового кодексу України, ст. 1
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", ст. 334
ЦК України.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДП "Полтавське управління геофізичних
робіт" () зареєстроване
як юридична особа рішенням виконавчого
комітету Полтавської міської ради
05.10.1994 року. Позивач перебуває на
податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві та
з 07.08.2000 року є платником податку на
додану вартість.

ДПІ у м. Полтаві проведено позапланову
виїзну документальну перевірку ДП
"Полтавське управління геофізичних
робіт" з питань дотримання вимог
валютного законодавства за період з
01.02.2012 року по 21.01.2013 року .

За результатами даної перевірки
відповідачем складений акт (надалі -
Акт перевірки) перевірки №562/22.3/00147921
від 08.02.2013 року, у висновках якого
зафіксовано порушення ДП "Полтавське
управління геофізичних робіт" ст.2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті " в
частині несвоєчасного отримання
товару при виконанні умов імпортного
контракту №04/02-2012 від 20.02.2012 року,
внаслідок чого станом на 21.01.2013 року має
місце прострочена дебіторська
заборгованість в сумі 380 000 рос. руб.
(а.с.31-34 )

На підставі висновків акту перевірки
ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
22.02.2013 року , яким позивачу нараховано
пеню за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД та порушення вимог
валютного законодавства в сумі 544 103,57
грн.

За результатами адміністративного
оскарження Рішенням Міністерства
доходів і зборів №5798/799-99-10-01-15 від 28.05.2013
року задоволено частково скарги
позивача, скасовано податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Полтаві
від 22.02.13 р. № в частині
нарахування пені в сумі 1911,80 грн. і
прийняте у ході оскарження податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
від 20.05.13 № на суму пені 547 482,45 грн.
в частині нарахованих 3378,88 грн., а в
іншій частині податкове повідомлення -
рішення ДПІ у м. Полтаві від 22.02.13
№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій залишено без змін.

У зв'язку з вищезазначеним, ДПІ у м.
Полтаві згідно рішення Міністерства
доходів і зборів України №5798/7/99-99-10-01-15
від 28.05.2013 року винесено нове податкове
повідомлення-рішення № від 14.06.2013
р. про нарахування позивачу пені в сумі
542 191,77 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що, приймаючи оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
відповідач діяв в межах наданих
повноважень, та у спосіб, передбачений
Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

У відповідності до приписів ст.2 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті",
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Згідно положень статті 6 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", строки, зазначені у
статтях 1 і 2 цього Закону або
встановлені Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, можуть бути продовжені
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку, у разі
виконання резидентами операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ЗАТ «НПП Геофізичного
приладобудування метрології і
сертифікації» (м. Краснодар, вул.
Онежська, 64, Росія) в особі генерального
директора Рубцова А.А. було укладено
імпортний контракт № 04/02-2012 від 20.02.2012
року на виготовлення, комплектування
та поставку свердловинної геофізичної
цифрової модульної апаратури згідно
специфікацій. Загальна сума контракту
складає 15 060 000 рос. руб. без ПДВ. (а.с.6-9).

Відповідно до п.4.1. Договору поставка
продукції здійснюється на умовах DDU
м.Полтава (Інкотермс-2000).

Згідно п.А.4 Інкотермс 2000 поставка DDU -
продавець зобов'язаний надати
нерозвантажений товар у розпорядження
покупця або іншої особи, названої
покупцем, на будь-якому прибулому
транспортному засобі, у названому
місці призначення, в узгоджену дату або
в межах періоду, узгодженого для
поставки.

На виконання п.3.2. означеного договору,
на підстав рахунку №3 від 21.02.2013 року
позивач перерахував на користь ЗАТ
«НПП Геофізичного приладобудування
метрології і сертифікації» 50% суми
контракту в розмірі 7 530 000 рос. руб. в
якості попередньої оплати. (а.с.10)

Перерахування контрагенту за даним
контрактом позивачем 7 530 000 рос. руб.
попередньої оплати, у відповідності до
вимог Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", визначило для позивача
граничний строк отримання продукції -
20.08.2012 року.

Поставлений ЗАТ «НПП Геофізичного
приладобудування метрології і
сертифікації товар, згідно
транспортних накладних від 01.10.2012
року та рахунку №00000042 від 01.10.2012 року,
(статичний перетворювач
електроенергії: блок керування БПС-200
(ДиаLоg-200) живлення свердловинних
цифрових модульних приладів; прилад
електронний для вимірювання
геометричних параметрів, без
записувального пристрою і джерел
іонізуючого випромінювання та
радіоактивних джерел, частково
розібраний для зручності
транспортування; частини та
приналежності для свердловинних
геофізичних приладів: карданне
з'єднання для приладів з комплектом
електровводів; прилад гама і
нейтронного каротажу геофізичний без
джерел іонізуючого випромінювання та
радіоактивних джерел, частково
розібрані для зручності
транспортування; частини і
приналежності для свердловинних
геофізичних приладів для вимірювання
електричних величин: башмак МБК з
комплектом електровводів приладу
електричного каротажу
мікроустановками ЭКМ; прилади
електронні без записувальної пристрою
і джерел іонізуючого випромінювання,
частково розібрані для зручності
транспортування; прилади акустичні для
геофізики, електронні без записуючого
пристрою і джерел випромінювання,
частково розібрані для зручності
транспортування) перетнув кордон
21.11.2012 року, про що свідчать відбитки
штемпелів Луганської митниці. (а.с.29-30)

Таким чином імпортний товар на
територію України надійшов частково,
що не заперечувалось і самим позивачем.

У відповідності до положень п.4 ст.265
Господарського кодексу України, умови
договорів поставки повинні
викладатися сторонами відповідно до
вимог Міжнародних правил щодо
тлумачення термінів "Інкотермс".

Згідно ст.1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у
тому числі з оплатою в не грошовій
формі) українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями Україні
розташованими за її межами.

Моментом здійснення імпорту згідно ст.1
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» є
момент перетину товаром митного
кордону України або переходу прав
власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується, від
продавця до покупця.

Відповідно до п.2 ст.1 Митного кодексу
України від 11.07.2002р. №92-ІУ ввезення
товарів і транспортних засобів на
митну територію України, вивезення
товарів і транспортних засобів за межі
митної території України - це
сукупність дій, пов'язаних із
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України у
відповідному напрямку.

Згідно з п.23, п.35 ст.1 Митного Кодексу
України, переміщення товарів через
митний кордон України у вантажних
відправленнях - це переміщення товарів
через митний кордон України при
здійсненні експортно-імпортних
операцій, а також інших операцій,
пов'язаних із ввезенням товарів на
митну територію України, вивезення
товарів за межі митної території
України або переміщенням їх митною
територією України транзитом. При
переміщенні товарів через митний
кордон України у вантажних
відправленнях оформляється вантажна
митна декларація; пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

Відповідно до ч.1 ст.43 Митного Кодексу
України товари і транспорті засоби
перебувають під митним контролем з
моменту його початку і до закінчення
згідно з заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію
України товарів і транспортних засобів
митний контроль розпочинається з
моменту перетинання ними митного
кордону України.

Митний контроль закінчується у разі
ввезення на митну територію України -
після здійснення у повному обсязі
митного оформлення товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України.

Отже, момент перетину товаром митного
кордону України не ставиться у
залежність від необхідності
проходження всіх процедур митного
оформлення даного товару, завершення
яких дає право для подальшого їх
використання власником на вільний
розсуд. Відповідно до ст.1 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність», визначальним є початковий
момент перебування товару під митним
контролем - момент фізичного перетину
товаром митного кордону держави.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що поставкою товару
та датою імпорту слід вважати саме
момент перетину товару через митний
кордон України, в даному випадку 21.11.2012
року, що підтверджується відбитком
штемпеля Луганської митниці на
транспортній накладній від 01.10.2012 року.

Позивачем рішень відповідного
центрального органу щодо продовження
позивачу 180 - денного строку поставки
товару з моменту здійснення авансового
платежу за контрактом №04/02-2012 від
20.02.2013 суду а ні до суду першої, а ні до
суду апеляційної інстанції надано не
було. Таким чином, у даному випадку,
граничний строк поставки товару за
означеним контрактом є 20.08.2012 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку, що починаючи з 21.08.2012 року має
місце порушення ДП "Полтавське
управління геофізичних робіт"
граничного терміну отримання
продукції, а саме включно по 21.11.2012 року,
що є днем перетину митного кордону
України поставленим за договором
№04/02-2012 від 20.02.2013 року товаром та
взяття останнього під митний контроль
Луганською митницею.

Приписами статті 4 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті " передбачено, що
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Враховуючи те, що контрагентом
позивача було поставлено частину
оплаченого товару, та наявність у ДП
"Полтавське управління геофізичних
робіт" дебіторської заборгованості за
договором №04/02-2012 від 20.02.2013 року,
податковим органом правомірно та на
підставі закону було здійснено
нарахування позивачу пені за порушення
граничного терміну отримання товару в
розмірі 0,3 % від суми вказаної
заборгованості.

А ні до суду першої, а ні до суду
апеляційної інстанції позивачем не
надано доказів, які б свідчили про те,
що ним не було порушено граничний
термін отримання у повному обсязі
товару за договором №04/02-2012 від 20.02.2013
року.

При цьому, у матеріалах справи наявні
докази щодо дати перетину товару через
митний кордон України, що не
заперечуються і самим позивачем, який
помилково вважає датою здійснення
імпорту момент оформлення
транспортної накладної, а не дату
фактичного перетину товару через
митний кордон України.

Крім того, у матеріалах справи відсутні
докази існування обставин, які б могли
зумовити зупинення перебігу строків
надходження товару за
зовнішньоекономічним контрактом та
відповідно ненарахування за їх
порушення пені.

Отже, позовні вимоги щодо скасування
податкового повідомлення - рішення
податкове повідомлення - рішення №
від 14.06.2013 року. є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.09.13по
справі № 816/3905/13-а відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача та відповідача у
справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Полтавське управління
геофізичних робіт" залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013р. по
справі № 816/3905/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.