Справа № 253/14449/13-а
Суддя: Федько С. П.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя: Федько С. П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі : головуючого судді
Федько С.П., при секретарі Бродніковій
І.О., за участю представника
відповідача Павленко О.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Горлівка адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області про
визнання рішення протиправним,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
зазначила наступне. 14 квітня 2008 року
вона була звільнена з посади
провідного спеціалісту відділу
пенсійного забезпечення за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
за віком згідно з п. 3 ст. 30 Закону
України «Про державну службу». Згідно
із законодавством їй була призначена
пенсія державного службовця.

На момент призначення пенсії
державного службовця в довідку
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області не була
включена матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки та
індексація зарплати, які не були
враховані при обчисленні пенсії.

Після її звернення на її заяву
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області було видано
довідку від 21.10.2013 року за № 31955/08 про
складові заробітної плати, де включена
матеріальна допомога на оздоровлення
до щорічної відпустки в сумі 4165.78
гривень, та індексація зарплати в сумі
386.46 гривень.

На її заяву про здійснення перерахунку
пенсії від 18.10.2013р. супровідним листом
від 28.10.2013р. № 32833/03 їй вручено рішення
Відповідача від 25.10.2013р. за №176 «Про
відмову в перерахунку пенсії».

Відмова обґрунтовується положеннями
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії».

З рішенням відповідача не згодна та
вважає його неправомірним та таким, що
не відповідає діючому законодавству.
Просить визнати протиправними дії,
рішення від 25 жовтня 2013 року № 176
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про відмову в перерахуванні їй пенсії
державного службовця з урахуванням
фактично нарахованих сум матеріальної
допомоги на оздоровлення і індексації,
на які нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Зобов'язати відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
перерахувати її пенсію державного
службовця. Включити матеріальну
допомогу на оздоровлення до щорічної
відпустки та індексацію зарплати до
розрахунку її пенсії державного
службовця з дати її призначення

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надавши заяву про можливість
розгляду справу за її відсутності, на
позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача проти позову
заперечувала з підстав, викладених в
рішенні від 25.10. 2013р. за № 176 «Про
відмову в перерахунку пенсії».

При розгляді даної справи суд
виходить з того, що конституційні
принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачене
Конституцією України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути
скасоване, звужене чи обмежене.
Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання
прийнятих на себе зобов'язань, виходячи
з положень принципу верховенства
права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суд, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 14 квітня 2008 року вона була
звільнена з посади провідного
спеціалісту відділу пенсійного
забезпечення за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію за віком
згідно з п. 3 ст. 30 Закону України «Про
державну службу». Згідно із
законодавством їй була призначена
пенсія державного службовця.

На момент призначення пенсії
державного службовця в довідку
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області не була
включена матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки та
індексація зарплати, які не були
враховані при обчисленні пенсії.

Після її звернення на її заяву
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області було видано
довідку від 21.10.2013 року за № 31955/08 про
складові заробітної плати, де включена
матеріальна допомога на оздоровлення
до щорічної відпустки в сумі 4165.78
гривень, та індексація зарплати в сумі
386.46 гривень.

При цьому в довідці вказано, що на всі
виплати, включені у довідку, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

На її заяву про здійснення перерахунку
пенсії від 18.10.2013р. супровідним листом
від 28.10.2013р. № 32833/03 їй вручено рішення
Відповідача від 25.10.2013р. за №176 «Про
відмову в перерахунку пенсії».

Відмова обґрунтовується положеннями
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії».

За змістом статті 37 Закону
України «Про державну службу» № 3723-XII
(далі Закон № 3 723-XII), (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст. 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно з ч. 7 ст. 33 цього ж Закону
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про
державну службу» щорічна відпустка
державним службовцям надається з
виплатою допомоги на оздоровлення.
Зазначена матеріальна допомога має
систематичний характер, оскільки
виплачується щорічно і є об'єктом для
нарахування і утримання страхових
внесків до пенсійного фонду.

Відповідно до п.2.3.3 ст.2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713,
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймається в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Види оплати праці та інших виплат, які
враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для
перерахунку пенсії не повинні виходити
із складової заробітної плати, яку
отримував державний службовець на час
виходу на пенсію, оскільки таке
звуження суперечить ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу».

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення до щорічної відпустки
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5
листопада 1991 року №1788- XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-ІУ) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок відповідача про
те, що матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права:
перевагу було надано положенням
законів № 3723-ХІІ та № 108/95-ВР, які щодо
спірних відносин є загальними. У той же
час перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин стаття 41 Закону № 1058-ІУ та
стаття 66 Закону №1788-ХІІ.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також були
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Суми індексації є
складовою заробітної плати і входять
до складу фонду оплати праці. В
порушення вимог ст. 37 ЗУ №3723- XII ст. 66 ЗУ
№1788-ХІІ відповідачем до заробітку для
обчислення пенсії не було включено
суми індексації, як «вид оплати праці»,
на який нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з частиною першою статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-ІУ)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Таким чином, відмова у включенні сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки та індексації
заробітної плати в перерахунок пенсії
як державному службовцю є наслідком
порушення правил застосування норм
права.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 69-71, 159-163 КАС
України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити. Визнати
протиправними дії, рішення від 25.10.2013 р.
№ 176 Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області про відмову
ОСОБА_2 в перерахуванні пенсії
державного службовця з урахуванням
фактично нарахованих сум матеріальної
допомоги на оздоровлення і індексації,
на які нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01 2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Зобов'язати відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області перерахувати ОСОБА_2
пенсію державного службовця. Включити
матеріальну допомогу на оздоровлення
до щорічної відпустки та індексацію
зарплати до розрахунку пенсії
державного службовця ОСОБА_2 з 15 травня
2013 року.

Постанова у повному обсязі
складена 27 січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили,
якщо після закінчення строку подання
апеляційної скарги (десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України - протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови) апеляційна
скарга не буде подана.

Постанова може бути оскаржена в
Донецький Адміністративний
Апеляційний суд через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:
С. П.
Федько