Справа № 810/5982/13-а
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року 810/5982/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Держземагенства у Броварському районі
Київської області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Житлово-будівельного
кооперативу «Зазим'є», Реєстраційної
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 до Київського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до
Управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області
(далі - відповідач, Управління), за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:
Житлово-будівельного кооперативу
«Зазим'є» (далі - Кооператив),
Реєстраційної служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області (далі - Реєстраційна
служба), про зобов'язання відповідача
скасувати державну реєстрацію
новостворених земельних ділянок:

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0088, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0089, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0090, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0091, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0092, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0600 га, кадастровий
номер :01:041:0093, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
внаслідок поділу за заявами
Кооперативу трьох земельних ділянок,
утворилося шість зазначених вище
земельних ділянок.

Позивач зазначає, що Кооператив не мав
підстав для звернення до Управління із
заявою про поділ земельних ділянок,
оскільки право власності на них було
визнано судом за позивачем, відтак
державна реєстрація вказаних
новостворених земельних ділянок є
неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідач заперечень проти
адміністративного позову не надав,
просив розгляд справи здійснювати за
відсутності його представника.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та представника
Кооперативу, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких грунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

13.05.2011 між позивачем та ОСОБА_2 укладено
договір позики. З метою забезпечення
виконання зобов'язання 13.05.2011 між
позивачем та Кооперативом укладено
іпотечні договори №826, №828, №830, за яким
передано в іпотеку земельні ділянки
для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд площею 0,12 га за
кадастровими номерами :01:041:0048,
:01:041:0049, :01:041:0050, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 29.12.2012 у
справі №1007/7318/2012 (провадження №
2/1007/2447/2012), серед іншого, право
власності на земельні ділянки площею
0,12 га за кадастровими номерами
:01:041:0048, :01:041:0049, :01:041:0050,
які розташовані за адресою АДРЕСА_1,
визнано за позивачем.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 15.04.2013 рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 29.12.2012 залишено без змін.

21.05.2013 Кооператив звернувся до
Управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області
із нотаріально посвідченими заявами
(а.с. 17-19) про виготовлення двох свідоцтв
про право власності на земельні
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,06 га щодо трьох земельних ділянок (по
кожній окремо), а саме земельних
ділянок площею 0,12 га за кадастровими
номерами :01:041:0048, :01:041:0049,
:01:041:0050, які розташовані за
адресою АДРЕСА_1.

31.05.2013 Управлінням Держземагенства у
Броварському районі Київської області
було проведено державну реєстрацію
земельних ділянок площею 0,06 га, за
кадастровими номерами :01:041:0088,
:01:041:0089, :01:041:0090, :01:041:0091,
:01:041:0092 та :01:041:0093, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується Витягами з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки від 31.05.2013 №№ НЕ-013,
НЕ-013, НЕ-013, НЕ-013,
НЕ-013 та НЕ-013 відповідно.

З рішень Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
від 01.07.2013 №№3544116, 3543432, 3543830 щодо
отримання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
вбачається, що в зазначеному реєстрі
записів щодо земельних ділянок за
кадастровими номерами :01:041:0050,
:01:041:0048 та :01:041:0049 не
встановлено.

Як зазначив позивач у позовній заяві, у
червні 2013 року він звернувся до
Реєстраційної служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області з метою реєстрації
права власності на земельні ділянки на
підставі рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 29.12.2012, внаслідок чого йому було
відмовлено у такій реєстрації у зв'язку
з тим, що на момент звернення земельних
ділянок з кадастровими номерами
:01:041:0048, :01:041:0049, :01:041:0050
не існує, а також повідомлено, що
вказані земельні ділянки були
поділені, та, відповідно, змінені їх
кадастрові номери.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень статті 202
Земельного кодексу України державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється у Державному земельному
кадастрі в порядку, встановленому
Законом.

Правові, економічні та організаційні
основи діяльності у сфері Державного
земельного кадастру врегульовано
Законом України «Про державний
земельній кадастр».

Статтею 1 Закону України «Про державний
земельній кадастр» встановлено, що
державна реєстрація земельної ділянки
- це внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про державний земельній кадастр»
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про
державний земельній кадастр»
встановлено, що державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється,
зокрема, за заявою власника земельної
ділянки, користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності (у
разі поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок) або
уповноваженої ними особи.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону
України «Про державний земельній
кадастр» орган державної реєстрації
прав одночасно з державною реєстрацією
речового права на земельну ділянку
надає органу, що здійснює ведення
Державного земельного кадастру,
інформацію про:

а) суб'єкта права власності на земельну
ділянку:

б) суб'єкта речового права на земельну
ділянку:

в) державну реєстрацію права власності
на земельну ділянку, права
користування (сервітут) земельної
ділянки, права постійного
користування, права оренди (суборенди)
земельною ділянкою; права користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); права забудови земельної
ділянки (суперфіцій).

г) дату державної реєстрації,
реєстраційний номер земельної ділянки
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно із зазначенням
відомостей про її кадастровий номер та
орган, що здійснив державну реєстрацію.

Відповідно до положень частини 3 статті
3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

При цьому за приписами пункту 1 статті 1
статті 4 цього ж Закону обов'язковій
державній реєстрації підлягає,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Як було зазначено вище, позивач
звернувся до Реєстраційної служби з
метою реєстрації права власності на
земельні ділянки за кадастровими
номерами :01:041:0048, :01:041:0049 та
:01:041:0050 у червні 2013 року, тобто
після державної реєстрації зазначених
вище новоутворених земельних ділянок,
яка відбулася 31.05.2013.

Таким чином, на момент звернення
Кооперативом до Управління із заявами
про реєстрацію права власності на
новоутворені земельні ділянки,
Кооператив в силу приписів наведених
вище норм був суб'єктом права власності
на такі земельні ділянки, що свідчить
про необгрунтованість доводів
позивача, висловлених в
адміністративному позові.

Відповідно до положень частини 4 статті
24 Закону України «Про державний
земельній кадастр» для державної
реєстрації земельної ділянки
Державному кадастровому реєстратору,
який здійснює таку реєстрацію,
подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа; документ, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
земельної ділянки.

За приписами частини 5 статті 24 Закону
України «Про державний земельній
кадастр» державний кадастровий
реєстратор, який здійснює державну
реєстрацію земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви:

- перевіряє відповідність документів
вимогам законодавства;

- за результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про
державний земельній кадастр»
встановлено виключний перелік підстав
для відмови державним реєстратором у
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки.

Так, підставою для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки є:

1) розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

2) подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;

3) невідповідність поданих документів
вимогам законодавства;

4) знаходження в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини.

Відповідно до частини 9 Закону України
«Про державний земельній кадастр» при
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки їй присвоюється
кадастровий номер.

Згідно з частиною 10 цієї ж норми
державна реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором, який здійснює таку
реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи
об'єднання земельних ділянок.

Особливості внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про
земельну ділянку у разі її поділу чи
об'єднання з іншою земельною ділянкою,
а також відновлення її меж,
врегульовано статтею 27 Закону України
«Про державний земельній кадастр».

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про
державний земельній кадастр»
встановлено, що у разі поділу або
об'єднання земельних ділянок запис про
державну реєстрацію земельної ділянки
та кадастровий номер земельної ділянки
скасовуються, а Поземельна книга на
таку земельну ділянку закривається.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону
України «Про державний земельній
кадастр» у Поземельній книзі на
земельні ділянки, сформовані в
результаті поділу або об'єднання
земельних ділянок, здійснюється запис
про такий поділ чи об'єднання із
зазначенням скасованих кадастрових
номерів земельних ділянок.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що відповідач при здійсненні
державної реєстрації новоутворених
земельних ділянок за кадастровими
номерами :01:041:0088, :01:041:0089,
:01:041:0090, :01:041:0091, :01:041:0092
та :01:041:0093, які розташовані за
адресою АДРЕСА_1, діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
визначені чинним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних
повноважень даною нормою тягар
доказування правомірності своїх дій не
звільняє позивача від обов`язку
доказування своїх тверджень чи
заперечень.

З огляду на викладене, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.