Справа № 268/3136/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Запорожець
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №268/3136/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

при секретарі судового засідання
Левченко Г. О.

за участю

позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Макуріна О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Кіровського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 05 листопада 2013
року по адміністративній справі №
268/3136/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Макіївки
Донецької області про визнання дій
неправомірними та покладення
зобов'язання про перерахунок та
виплату недоотриманого розміру пенсії
відповідно до вимог закону, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 05
листопада 2013 року по адміністративній
справі № 268/3136/13-а позовні вимоги
задоволені частково (а.с.37-41).

Рішення Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Макіївки № 379/30 від 22 лютого 2013 року про
відмову в перерахунку пенсії
скасувано.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Макіївки Донецької області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з включенням
у заробіток за визначений період сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації заробітної плати, а також
надбавки за вислугу років в розмірі 30
процентів від посадового окладу та
надбавки за ранг, та виплатити
недоплачену пенсію з урахуванням
фактично отриманих позивачем сум
починаючи з 01 лютого 2013 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про здійснення перерахунку та виплати
недоотриманої пенсії з часу її
призначення - з 01 лютого 2010 року, а також
про включення до заробітної плати для
обрахунку пенсії матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
допущення негайного виконання
судового рішення, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. (а.с.46-48).

Позивач заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

Представник відповідача наполягав на
задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працювала в
Макіївській ОДПІ на посаді завідувача
сектором, починаючи з 01 лютого 2010 року
перебуває на обліку відповідача в
якості отримувача пенсії за віком.

15 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку її пенсії відповідно до
положень чинного законодавства з
урахуванням вказаних у довідці
Макіївської ОДПІ від 11 лютого 2013 року №
3196/10/05-012-10 сум матеріальної допомога на
оздоровлення, індексації заробітної
плати, а також довідки МОДПІ від 11
лютого 2013 року № 3192/10/05-012-10 про складові
заробітної плати.

Рішенням УПФУ в Кіровському районі м.
Макіївки № 379/30 від 22 лютого 2013 року
позивачу в перерахунку пенсії за її
заявою відмовлено.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Згідно ч.5 ст.33 Закону № 3723-ХІІ надбавка
за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На підставі Постанови КМУ від 12 вересня
1997 року №1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років службовим
особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання» розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

Зазначеним положенням Постанови КМУ
від 12 вересня 1997 року №1013, чітко
визначено, з якої складової та за яких
умов враховуються визначення розміру
за вислугу років. Основним та
обов'язковим критерієм визначення
розміру винагороди, є врахування стажу
роботи, при чому не тільки роботи в
орган держаної служби, але ж і іншого
стажу, який зараховується до державної
служби. Після чого, законодавець
(Постанова КМУ від 12 вересня 1997 року
№1013) вказує на сам об'єкт обчислення
такого розміру, тобто з чого саме 30%, 40 %
та інш. обчислюється відповідна
надбавка - з посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання.

Як вбачається з наданих до суду
доказів, позивачу на підставі Наказу
від 30.01.2009 року №2-ф на час її роботи
було встановлено 30 % надбавки за
вислугу років з 19.01.2009 року. Обмежувати
право позивача, шляхом не врахування
певних періодів роботи до стажу
державної служби у відповідача
законних підстав не було.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Виходячи з вимог Постанови №865, розмір
посадового окладу пов'язаний з
розміром, з яким проводилась виплата на
день звільнення особи. В даному випадку
на день звільнення позивача, такий
розмір складав 30%.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від
24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Водночас, за встановлених фактичних
обставин в справі та наданих довідок
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань позивачу не
нараховувалась та до заробітної плати
за спірний період фактично не
включалась, в зв'язку з чим колегія
суддів погоджується з висновком суду
про не включення її до розміру
заробітної плати для обчислення
пенсії.

Для вирішення спірних правовідносин
слід застосовувати спеціальні норми,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
натомість положення Законів України
«Про державну службу» та «Про оплату
праці», норми яких є загальними.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також було
нараховано страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Таким чином позиція відповідача,
викладена в рішенні, що матеріальна
допомога та суми індексації грошових
доходів громадян не включаються до
складу заробітної плати державного
службовця, не враховуються при
обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставною.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції постанови.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Макіївки Донецької області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 05
листопада 2013 року по адміністративній
справі № 268/3136/13-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 22
січня 2014 року. У повному обсязі
складена 23 січня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар