Справа № 812/9426/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/9426/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань України в
Лутугинському районі Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
21.11.2013 р. в справі № 812/9426/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області (далі - УПФУ) звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 69556,74 грн., в
обґрунтування якого зазначило про
неприйняття відповідачем до заліку сум
пенсій по інвалідності, виплачених
позивачем громадянину ОСОБА_2, у зв'язку
із неправомірними діями пенсійного
органу при призначенні пенсії.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013 р.
позовні вимоги задоволені.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в який він просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Відповідач вказує, що загальна сума
виплат громадянину ОСОБА_2 за період з
23.02.2009 р. по 31.07.2013 р. становить 81531,74 грн.,
відповідачем відшкодовано 11975 грн.,
невідшкодованою залишається сума 69556,74
грн. (за липень 2013 р. - 41201,03 грн. та за
вересень 2013 р. - 28355,71 грн.). Разом з тим,
до суду надані підтвердження виплати
лише суми 41201,03 грн., а підтвердження
виплати ОСОБА_2 суми 28355,71 грн. не надано,
у зв'язку з чим ця сума не
виплачувалась.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги матеріалами справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем сплачені суми пенсії по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою) ОСОБА_2 з дати
встановлення інвалідності 23.02.2009 р. по
31.07.2013 р. в сумі 81531,74 грн. Ці суми
включені позивачем до відповідних
актів щомісячної звірки витрат по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але відповідачем не
прийняті до заліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
розмір пенсії вищезазначеної особи
встановлений рішенням суду, яке
підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 призначена
пенсія по інвалідності у зв'язку з
трудовим каліцтвом або
профзахворюванням з дати встановлення
інвалідності - 23.02.2009 р. відповідно до
ст. 29 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з урахуванням постанови
Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 р.
№ 544 «Про підвищення розмірів трудових
пенсій», згідно з якою максимальний
розмір пенсії встановлений в сумі 200
грн. Саме таку суму відповідачем
відшкодовано позивачу з лютого 2009 р.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 15.05.2013 р. в справі №
К/9991/28154/11 задоволений позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії, та
зобов'язано УПФУ в Лутугинському
районі Луганської області призначити
ОСОБА_2 пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві з 23.02.2009 р. в розмірі,
встановлено мст 29 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» для інвалідів
ІІІ групи, визначивши максимальний
розмір пенсії з урахуванням приписів ч.
1 ст. 28 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» щодо розміру
мінімальної пенсії за віком.

На виконання судового рішення
протоколом від 18.06.2013 р. УПФУ в
Лутугинському районі здійснений
перерахунок пенсії ОСОБА_2, починаючи з
23.02.2009 р. (а.с. 5, 7).

Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_2 з
23.02.2009 р. становить 1532,14 грн., за період з
23.02.2009 р. по 31.07.2013 р. загальна сума
виплат становить 81531,74 грн.

Нараховану та виплачену ОСОБА_2 суму
пенсії по інвалідності включено
позивачем до списку за липень та
вересень 2013 р.

Відшкодована відповідачем позивачу
сума пенсії складає 11975 грн. Отже,
невідшкодованою залишається сума 69556,74
грн., яка перерахована пенсіонеру в
липні 2013 р. (41201,03 грн.) та у вересні 2013 р.
(28355,71 грн.).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ,
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-XIV), яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону № 1105-XIV та
законів України «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтями 21, 28 Закону № 1105-XIV
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку виплатити
особам, які мають на це право, зокрема,
пенсію по інвалідності у зв'язку із
трудовим каліцтвом або
профзахворюванням.

Таким чином, відшкодуванню підлягають
витрати по виплаті пенсії ОСОБА_2 на
суму 69556,74 грн.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно відсутності необхідних
документів, підтверджуючих виплату
пенсії позивачем застрахованій особі,
оскільки в матеріалах справи наявний
протокол від 18.06.2013 р., про сплату на ім'я
ОСОБА_2 в сумі 41201,03 грн. та у вересні на
суму 28355,71 грн.

Також колегія суддів вважає
необґрунтованим твердження
відповідача, що виплата пенсії ОСОБА_2
призначена в меншому розмірі саме з
вини позивача, про що зазначено в
постанові Вищого адміністративного
суду від 15.05.2013 р., а тому зазначені суми
не підлягають відшкодуванню
відповідачем.

Дійсно, рішенням Вищого
адміністративного суду України від
15.05.2013 р. встановлена неправомірність
пенсійного органу щодо виплати в
меншому розмірі пенсії, ніж це
передбачено ст. 29 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» для інвалідів
ІІІ групи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
законодавством чітко встановлений
порядок відшкодування пенсій по
інвалідності у зв'язку із трудовим
каліцтвом або профзахворюванням саме
Фондом соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013 р. в
справі № 812/9426/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21.11.2013 р. в
справі № 812/9426/13-а за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області про
стягнення заборгованості залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.