Справа № 755/15169/13-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м. Києва у
Головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду у
Дніпровському районі м. Києва до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними та
скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві від 11.03.2013
р. №1211/2 про накладення штрафу,
21 червня 2013 року Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва звернулось до Дніпровського
районного суду міста Києва, як
місцевого адміністративного суду, з
позовом до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві,
відповідно до поданої заяви, просить
суд, визнати незаконними дії
державного виконавця щодо винесення
постанови від 11 березня 2013 року за №1211/2
про накладення штрафу. Відповідно до
заявлених вимог, просило суд скасувати
постанову державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві від 11 березня 2013 року за
№1211/2 про накладення штрафу у розмірі
680,00 грн. Свою вимогу мотивує тим, що 11
червня 2013 р. на адресу Управління
пенсійного фонду у Дніпровському
районі міста Києва надійшла вимога
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві від 11
березня 2013 р. №1211/2 про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
повідомити до 18.03.2013 р. Відділ
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у м. Києві
про повне фактичне виконання
вищезазначеного виконавчого листа, та
надати належним чином завірені копії,
щодо фактичного виконання відповідно
до резолютивної частини рішення суду.
Одночасно з вищевказаною вимогою 11
червня 2013 р. надійшла постанова
державного виконавця про накладення
штрафу від 11.03.2013 р. №1211/2 у розмірі 680,00
грн. за невиконання рішення суду щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_1
як дитині війни, щомісячну надбавку до
пенсії, передбачену ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 12.10.2010 року з урахуванням
раніше проведених виплат. 21 червня 2013 р.
Управлінням Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, було
направлено повідомлення старшому
державному виконавцю Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурухіну
С.В., що на виконання постанови
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27.05.2011 року та постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2012 року, здійснено нарахування
пенсії гр. ОСОБА_1, про що свідчить
розпорядження від 24.10.2012 року № 195822 та
клопотало про зупинення виконавчого
провадження у зв'язку з одночасним
отриманням вимоги від 11.03.2013 року №1211/2
та постанови державного виконавця про
накладення штрафу від 11.03.2013 року №1211/2,
оскільки Управління відповідно до ч. 2
ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження»,
має намір скористатись правом щодо
оскарження постанови про накладення
штрафу від 11.03.2013 року №1211/2. Зважаючи на
те, що державним виконавцем порушені
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження», вважає що дії держаного
виконавця щодо винесення постанови про
накладення штрафу від 11 березня 2013
№1212/2 року є необґрунтованою без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, тому
просить визнати дії державного
виконавця неправомірними та скасувати
Уповноважений представник позивача -
Управління пенсійного фонду
Дніпровського району міста Києва, в
судове засідання не з'явився,
представник позивача подала до суду
заяву, в якій просить справу розглянути
на підставі наявних в справі доказів,
позовні вимоги, які викладені в
позовній заяві, підтримує в повному
Уповноважений представник відповідача
- Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, до суду не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином, процесуальним правом
надати письмові пояснення по суті
предмету спору не скористався
За таких обставин, суд вважає можливим
справу розглянути на підставі наявних
в справі доказів в порядку письмового
провадження, що не суперечить
положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Згідно положення ч. 12 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судовий контроль за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
у порядку, встановленому статтею 181
Відповідно до статті 14 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Зміст ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
не містить жодних застережень, які б
надавали можливість за тих чи інших
умов не виконувати судове рішення, яке
набрало законної сили. Зазначена норма
Закону має імперативний характер і
довільному та розширеному тлумаченню
Відповідно до статті 1 Закону України
„Про виконавче провадження"
встановлено, що виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб)
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані, зокрема, на примусове
виконання рішень судів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших Законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про
виконавче провадження" визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу. Інші органи, установи,
організації і посадові особи провадять
окремі виконавчі дії у випадках,
передбачених законом, у тому числі
відповідно до статті 5 цього Закону, на
вимогу чи за дорученням державного
виконавця. При цьому вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад адміністративного
судочинства, судове рішення, як таке,
вже само по собі являється актом
примусу, спрямованим на вчинення тих чи
інших дій в інтересах та на користь
учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, що
відповідає конституційному положенню
щодо обов'язковості виконання судових
рішень на всій території України (ст. 124
Конституції України).

Як з'ясовано судом, 11 червня 2013 року на
адресу Управління пенсійного фонду
Дніпровського району м. Києва, надійшла
вимога старшого державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. від 11 березня 2013 р.
№1211/2, якою зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
повідомити до 18.03.213 р. Відділ
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у м. Києві
про повне фактичне виконання
вищезазначеного виконавчого листа, та
надати належним чином завірені копії
щодо фактичного виконання відповідно
до резолютивної частини рішення суду.

Одночасно з вищевказаною вимогою, 11
червня 2013 р. на адресу Управління
пенсійного фонду Дніпровського району
м. Києва надійшла постанова державного
старшого державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. про накладення
штрафу від 11 березня 2013 р. №1211/2 у
розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення
суду щодо зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як
дитині війни, щомісячну надбавку до
пенсії, передбачену ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 12.10.2010 року з урахуванням
раніше проведених виплат.

21 червня 2013 року вих. № 2830/08
Управління пенсійного фонду у
Дніпровському районі міста Києва було
направлено лист на адресу Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві, за
змістом якого, Управління пенсійного
фонду у Дніпровському районі міста
Києва повідомляє, що на виконання
постанови Дніпровського районного
суду м. Києва від 02.01.2009 року та
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2012 року,
здійснено нарахування пенсії гр.
ОСОБА_1., про що свідчить розпорядження
від 24.10.2012 року № 195822 та клопотало про
зупинення виконавчого провадження у
зв'язку з одночасним отриманням вимоги
від 11.03.2013 року №1211/2 та постанови
державного виконавця про накладення
штрафу від 11.30.2013 року №1211/2 оскільки
Управління відповідно до ч. 2 ст. 82 ЗУ
«Про виконавче провадження», має намір
скористатись правом щодо оскарження
постанови про накладення штрафу від
11.03.2013 року №1211/2.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про виконавче провадження» учасники
виконавчого провадження, які мають
право звернутися до адміністративного
суду з позовом, якщо рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби (ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно з ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим
загальним судам як адміністративним
судам, підсудні адміністративні справи
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі про
примусове виконання рішення у спосіб і
порядку, визначеному виконавчим
документом.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Статтею 89 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачена
відповідальність за невиконання
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі, а саме у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною 2 ст. 75 Закону передбачено, у
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти
робочих днів з дня його накладення
повторно перевіряє стан виконання
рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Судом встановлено, що старшим
державним виконавцем Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві Мурихіним
С.В. винесено постанову про накладення
штрафу від 11.30.2013 р. №1211/2 та направлено
на адресу Управління одночасно з
вимогою від 11.03.2013 р. №1211/2, що свідчить
про порушення встановленої Законом
України «Про виконавче провадження»
процедури застосування
відповідальності за невиконання
рішення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Докази, надані позивачем, які
встановлюють факт належного виконання
судового рішення та доводи позивача
про наявність достатніх правових
підстав для визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанові державного
виконавця про накладення штрафу,
відповідачем не спростовані.

Відповідно до положень частини
першої статі 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Враховуючи викладене, суд, діючи в
межах заявлених позовних вимог,
приходить до висновку, що позов
Управління Пенсійного фонду у
Дніпровському районі м. Києва до
Підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними та
скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві від 11.03.2013
р. №1211/2 про накладення штрафу є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене та
керуючись ст. ст. 1, 2,5, 11, 21, 25,49, 75, 89
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 1, 2, 3, 4, 10. 11, 14, 122,
158-163, 167, 181, 267 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя

постановив:

Позов Управління Пенсійного
фонду у Дніпровському районі м. Києва
до Підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними та
скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві від 11.03.2013
р. №1211/2 про накладення штрафу -
задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві Мурихіна
С.В. щодо винесення постанови про
накладення штрафу №1211/2 від 11.03.2013 року
(ВП №35852784).

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві Мурихіна
С.В. №1211/2 від 11.03.2013 року (ВП №35852784) про
накладення на Управління Пенсійного
фонду у Дніпровському районі м. Києва
штрафу у розмірі 680, 00 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

С у д д я