Справа № 124/7839/13-а
Суддя: Деменок С. В.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/7839/13-а

20.12.2013 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого судді - Деменка С.В.,

при секретарі - Штін Ю.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя про
визнання рішень протиправними,
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя про визнання рішень
протиправними, скасування рішень,
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
з 12.06.1998 р. позивачка була прийнята на
роботу до Республіканського
противотуберкульозного диспансеру на
посаду санітарки рентген відділення
(флюростанція). З 01.01.1999 р. за її згодою
її було переведено на посаду санітарки
рентген кабінету хірургічного
відділення. З 01.08.2004 р. за її згодою її
було переведено на посаду молодшої
медичної сестри рентген кабінету з
безпосередньою зайнятістю протягом
повного робочого дня у шкідливих
умовах, що надавало їй в подальшому
право виходу на пенсію на пільгових
умовах. 14.02.2008 р. Республіканський
противотуберкульозний диспансер був
перейменований на КРУ
"Противотуберкульозний диспансер №1".
При цьому зміна назви установи ніяким
чином не вплинула на характер та умови
її роботи, оскільки позивачка
залишалася працювати на тому ж місці і
продовжувала виконувати ті ж самі
обов'язки. Де вона працює і на
теперішній час і де фактично виконує ту
ж саму роботу, що і виконувала раніше,
працюючи на тих же шкідливих для
здоров'я умовах. 05.08.2011 p., коли їй
виповнилося 50 років, вона звернулася до
відділу кадрів КРУ
"Противотуберкульозний диспансер №1" з
заявою про оформлення документів для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах згідно Списку №2
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Рішеннями
управління пенсійного Фонду України в
Центральному районі м.
Сімферополя від 05.06.2013 року та від 01.07.2013
року позивачці було відмовлено в
призначенні пільгової пенсії за віком
з посиланням на неможливість
зарахування до пільгового стажу часу
її роботи з 12.06.1998 р. по теперішній час,
оскільки записи про посаду у трудову
книжку були внесені з порушенням норм
діючого законодавства. Крім того, така
посада не передбачена Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників з шкідливими та важкими
умовами праці і не дає права на
призначення пільгової пенсії за віком.
Також умови праці не підтверджені
результатами атестації робочих місць.
Позивачка вважає дії відповідача
такими, що порушують право на
соціальний захист, у зв'язку з чим
позивачка вимушена звернутися до суду
з позовом про поновлення своїх прав.
Також позивачка звертає увагу суду, що
вона працювала не на посаді молодшої
медичної сестри, як зазначає в своєму
рішенні відповідач, а на посаді
молодшої медичної сестри по догляду за
хворими, яка входить до переліку
професій та посад, зазначених в Списку
№2 та яка підтверджена відповідними
атестаціями робочих місць. На підставі
наведеного, позивачка ОСОБА_1 уточнивши
свої вимоги просила визнати рішення
управління пенсійного Фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя від
05.06.2013 року, від 01.07.2013 р. про відмову в
призначенні пільгової пенсії за віком
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» протиправними
та скасувати їх. Зобов'язати управління
пенсійного Фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж
період роботи з 12.06.1998 на посаді
санітарки рентген відділення
(флюростанція), з 01.01.1999 р. на посаді
санітарки рентген кабінету
хірургічного відділення, з 01.08.2004 р. на
посаді молодшої медичної сестри
рентген кабінету та призначити їй з
14.02.2013 року пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №2 відповідно до п.
«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

В запереченні представник УПФУ в
Центральному районі м. Сімферополя за
довіреністю - Сергєєва І.В. просила
залишити позов без задоволення,
зазначила про необґрунтованість та
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили суд їх задовольнити.

Представник Управління Пенсійного
Фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим за довіреністю -
Сергєєва І.В. заперечувала проти
задоволення позовної заяви у повному
обсязі.

Заслухавши представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши наданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що уточнені позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих
повноважень.

Стаття 6 КАС України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушенні
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні данні,
на підставі яких суд встановлює
наявність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, та інших
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зверталася до УПФУ в Центральному
районі м. Сімферополя
АРК із заявами про призначення
пільгової пенсії за віком для осіб,
зайнятих на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбаченими
Списком №2.

Однак, УПФУ в Центральному районі м.
Сімферополя своїми рішеннями від
05.06.2013р. та 01.07.2013р. у призначенні даного
виду пенсії «на пільгових умовах»
ОСОБА_1 відмовило (а.с.9-11, 98-99).

Відмова мотивована тим, що:

- період роботи з 12.06.1998р. по 31.12.1998р. на
посаді санітарки рентген відділення у
міському противотуберкульозному
диспансері включити до пільгового
стажу не надається можливим, оскільки
посада санітарки рентген кабінету
підлягала атестації.

- період роботи з 01.01.1999 р. по 31.07.2004р.
(наказ №48 від 09.03.1999 р.) за пільговою
довідкою № 241 від 14.02.2013 року не може
бути включеним до спецстажу, оскільки
вказана в ній посада не відповідає
займаній посаді встановленої в ході
перевірки та не підтверджена наявністю
наказу про перевід. Наказ №48 в архіві
міського тубдиспансеру не зберігся
внаслідок закінчення строків
зберігання. Відповідно, зміни в
трудовій книжці про перевід на посаду
санітарки рентген кабінету
хірургічного відділення проведені з
порушенням законодавства та
інструкції про ведення трудових
книжок.

Зазначено, що підставою для внесення
запису про перевід на посаду, є наказ
№889 від 30.07.04 р. про результати
проведення атестації робочого місця,
що не може бути підставою для внесення
даних змін.

- період роботи з 01.08.2004р. по 14.02.2013 року
включити до пільгового стажу немає
підстав, оскільки перевід на посаду
молодшої медичної сестри рентген
кабінету не підтверджено
документально.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах, жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Згідно з п.4 ст.24 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом, що також передбачено п.2
Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 7 Порядку та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», затвердженого
Постановою Пенсійного Фонду України
від 25.11.2005р. №22-1, передбачено перелік
документів, які додаються до заяви про
призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про пенсійне
забезпечення", основним документом,
який підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. А у випадку, коли документи
про трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Згідно з записами у трудовій книжці
позивачки з 12.06.1998 року вона була
прийнята на роботу до
Республіканського
противотуберкульозного диспансеру на
посаду санітарки рентген відділення
(флюростанція); з 01.01.1999 року була
переведена на посаду санітарки рентген
кабінету хірургічного відділення; з
01.08.2004 року переведена на посаду
молодшої медичної сестри рентген
кабінету. З 14.02.2008 року
Республіканський
противотуберкульозний диспансер
перейменований на КРУ
«Противотуберкульозний диспансер №1».
Згідно запису у трудовій книжці від
14.02.2013 року позивачка продовжує
працювати на посаді, де фактично
виконує ту ж саму роботу, що і
виконувала раніше, працюючи на тих же
шкідливих для здоров'я умовах (а.с.12).

Відповідно до п.2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, на посадах,
які дають право на призначення пенсії
за віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Ст. 100 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
передбачено, що особам, які працювали
до введення в дію цього Закону на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, передбачених раніше
діючим законодавством і мають пенсії
за віком призначаються на наступних
умовах: а) особам, які мають на день
введення в дію цього Закону повний стаж
на зазначених роботах, що давав право
на пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діяли законодавством б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Відповідно до п.3 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, яка дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року N383, при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати внесення цієї
посади чи професії до Списків.

П.20 Постанови Кабінету Міністрів
України від 12.08.1993 року №637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» передбачено, що якщо у
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
встановлення для деяких категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств. У довідці повинні бути
зазначені: період роботи, що
зараховується до спеціального стажу,
посаду, характер виконаних робіт,
розділ, підрозділ і пункт найменування
списків або їх номери, до якого
включено цей період робіт, первинні
документи за час виконаних робіт, на
підставі яких видана довідка.

На час дії Списку №1 виробництв, цехів,
професій і посад на підземних роботах,
на роботах із шкідливими умовами праці
і в гарячих цехах, робота яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
і пільгових розмірах, затвердженого
постановою Міністрів СРСР від 22 серпня
1956 року №1173, правом на пільгове
забезпечення користувалися
рентгенологи, техніки-рентгенологи,
інженери-рентгенологи,
лаборанти-рентгенологи,
лікарі-рентгенологи та інші робітники,
зайняті у рентгенівських кабінетах та
лабораторіях. Оскільки зазначений
перелік не був вичерпним, це було
підставою для призначення пенсії на
пільгових умовах за Списком №1
санітаркам рентген-кабінетів. Право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №1 надавалося санітаркам,
зайнятим в рентгенівських відділеннях,
при умові безпосередньої зайнятості
протягом повного робочого дня у цих
відділеннях (кабінетах).

Згідно постанови Кабінету Міністрів
СРСР №10 від 26.01.1991р. про затвердження
Списків №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, зайнятість на яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах та
яка відповідно до постанови Верховної
Ради України від 12.09.1991 року №1545-Х11
діяла на території України до
прийняття відповідних актів, посада
позивачки «санітарка
рентгенологічного відділення»
перейменована на «молодшу медичну
сестру по догляду за хворими в
рентгенологічних відділеннях
(кабінетах)»і була внесена до Списку №2.

11.03.1994року Кабінетом Міністрів України
була прийнята постанова №162 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсії
за віком на пільгових умовах», згідно
якої молодші медичні сестри по догляду
за хворими, зайняті в рентгенологічних
відділеннях (кабінетах) 467, мають
право на призначення пільгової пенсії
за Списком №2.

Згідно посадової інструкції, в
обов'язки молодшої медичної сестри
рентгенологічного

відділення входить прибирання,
дезінфекція, супроводження
хворих до рентгенотерапевтичного
кабінету та до палати, догляд хворих
під час проведення
рентгенотерапевтичного лікування
протягом робочого дня, догляд хворих
під час знаходження їх в приміщенні
рентген кабінету, а в разі необхідності
- допомога лікарю та рентген лаборанту
при дослідженні шлунково-кишкового
тракту (а.с.31-43).

Позивачка, працюючи на посаді
санітарки рентген відділення в
хірургічному відділенні, а потім
молодшою медичною сестрою рентген
кабінету, де утримувалися ліжка хворих,
протягом повного робочого дня
безпосередньо знаходилася в шкідливих
для здоров'я умовах, надаючи допомогу
лікарю рентгенологу і рентген
лаборанту в рентгенологічних
дослідженнях, променевому лікуванні,
супроводжувала хворих до рентген
кабінету і палати, проводила санітарну
обробку приміщень та апаратури після
рентгенологічних досліджень,
перебуваючи при цьому в сфері
іонізуючого випромінювання.

Зазначене підтверджується довідкою
медичної установи від 23.02.2012 року
(а.с.16-17). Зазначені доводи позову
ніякими доказами не спростовані.

Інформація про підтвердження
наявності спеціального трудового
стажу, крім трудової книжки, викладена
у довідці про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній (а.с.18).

Крім того, відповідно до пунктів 1.2
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року №442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові і безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу в
несприятливих умовах.

Згідно до вимог даного Порядку,
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначаються наказом по підприємству,
в строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на
п'ять років.

Ч.2 п.4 зазначеного Порядку встановлено,
що відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Згідно наказів від 02.12.1994 року №112
(а.с.21), від 20.03.2001 р. №24 (а.с.22), від 30.07.2004
р. №889 (а.с.26) та від 04.08.2009 р. №91 (а.с.24) за
результатами проведення атестації
робочих місць, робоче місце молодшої
медичної сестри рентген служби (за
першою атестацією) та молодшої
медичної сестри (санітарки)
рентгенологічного відділення (за
другою атестацією) були атестовані за
Списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад та показників з шкідливими та
важкими умовами праці, зайнятість на
яких дає право на призначення
пільгової пенсії за віком (а.с.23,24,25).

На підставі наведеного, на думку суду, у
ОСОБА_1 наявний необхідний спеціальний
стаж, зазначений у законі, для
призначення пенсії за віком для осіб,
зайнятих на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбаченими
Списком №2.

З урахуванням фактичних обставин
справи, відмовні рішення УПФУ від 05.06.2013
р., 01.07.2013 р. є протиправними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку, зокрема, пенсія за віком
призначається з дня, наступного за днем
??досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Таким чином, суд вважає, що наявні
правові підстави для повного
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи представника відповідача з
приводу невизнання права ОСОБА_1 на
пільгову пенсію, суд вважає
неспроможними, такими, які носять
формальний характер, що ні в якому разі
не може порушувати право особи на
призначення пільгової пенсії, тобто,
гарантований державою соціальний
захист людині у старості за її тяжку
працю. Крім того, право на пільгову
пенсію, на думку суду не може бути
обмежене та поставлено в залежність
від певних обставин (знищення
документів, внаслідок спливу строків
їх зберігання), від дій інших осіб (не
проведення керівниками чергової
атестації робочого місця у строки
встановлені діючим законодавством;
неправильне ведення записів в трудовій
книжці).

Суд вважає, що позивачка не пропустила
строк на оскарження відмовних рішень
УПФУ.

На підставі викладеного, ст.13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 24, 44, 45 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», положень
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ від
12.08.1993р. №637, Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці 18.11.2005р. №383, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005р.,
керуючись статтями 9, 11, 12, 14, 70, 71, 94, 99, 159,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя про визнання рішень
протиправними, скасування рішень,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя від 05.06.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя від 01.07.2013 року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя зарахувати ОСОБА_1 в
пільговий стаж період роботи з 12.06.1998 р.
по 31.12.1998р.на посаді санітарки рентген
відділення (флюростанція); з 01.01.1999р. по
31.07.2004р. на посаді санітарки рентген
кабінету хірургічного відділення; з
01.08.2004р. по 14.02.2013р. на посаді молодшої
медичної сестри рентген кабінету.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя призначити ОСОБА_1 з
14.02.2013р. пенсію на пільгових умовах за
Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд м.
Сімферополя у порядку ст.186 КАС України
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з моменту отримання
постанови.

Суддя:
С. В. Деменок