Справа № 826/14248/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі
Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві про
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про скасування
постанови.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.2013 року в задоволені позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою задовольнити позовну заяву в
повному обсязі, посилаючись на
незаконність, необ'єктивність,
необґрунтованість рішення, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі,
просив суд задовольнити апеляційну
скаргу, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовну заяву в
повному обсязі.

Також в судовому засіданні представник
позивача заявив клопотання про заміну
апелянта з Публічного акціонерного
товариства «Фідокомбанк» на
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк».

Представник відповідача не
заперечував проти задоволення
клопотання про заміну апелянта.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи ухвалила провести заміну
апелянта з Публічного акціонерного
товариства «Фідокомбанк» на Публічне
акціонерне товариство «Фідобанк».

Представник відповідача просив
залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
липня 2013 року відповідачем проведено
позапланову перевірку ПАТ
«Фідокомбанк», що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Воровського, 32 з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів у сфері послуг,
за результатами якої складено акт від
02.07.2013р. №001058.

Під час перевірки Інспекцією
встановлено порушення ПАТ
«Фідокомбанк», статей 10 та 15 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
саме встановлено, що при здійсненні
споживачем чергового платежу для
часткового погашення кредиту 15.01.2010р.
(квитанція №93) по кредитному договору з
фізичною особою №014/0398/5/07749 від 12.12.2007р.,
укладеному з ВАТ «Ерсте Банк», Банком
змінено умови погашення кредиту, а
саме: призначення платежу та
зарахування коштів на рахунок №262006273
замість встановлених Договором
рахунків №22036 3877 та №220844299. Зміна
Банком в односторонньому порядку умов
Погашення кредиту та відсутність
оформленої належним чином (погодженої
сторонами) додаткової угоди свідчить
про порушення Банком умов п. 11.2
Договору. На момент перевірки з боку
Банку не представлено документального
підтвердження своєчасного
повідомлення споживача про зміну
кредитних умов для забезпечення йому
свідомого вибору, що свідчить про не
доведення до споживача необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації (встановленої ч. 2 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів») і про кредитні умови і є
порушенням вимог ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п. 11.5 Договору.

Актом перевірки зобов'язано позивача
усунути встановлені перевіркою
порушення та вжити заходів щодо
вирішення звернення споживача згідно з
чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інтсанції,
від підпису акту перевірки
уповноважена особа від позивача
відмовилась, про що в зазначеному акті
зроблено запис. У зв'язку з відмовою
представника позивача підписати акт
перевірки, Інспекцією він відправлений
поштою за вих. №07-17-05/1843 від 04.07.2013р.

Встановлено, що позивач є
правонаступником прав та обов'язків
ПАТ "Ерсте Банк".

З матеріалів справи вбачається, що, на
підставі згоди Держспоживінспекції
України від 01.06.2013р. №02/7-4929-2013,
направлення на проведення перевірки
від 14.06.2013р. №002337/2337, відповідачем
14.06.2013р. здійснено вихід з метою
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів ПАТ "Ерсте Банк", відділення
№9 за адресою: м. Київ, вул.
Воровського, 9.

Перевірка проведена на підставі заяви
від 28 травня 2013 року ОСОБА_2 до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів про порушення
законодавства про захист прав
споживачів ПАТ "Ерсте Банком" та захист
порушених прав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 заявою від 07.05.2013р. надано дозвіл
працівникам Держспоживінспекції
України на ознайомлення з усіма
договорами, документами та листуванням
стосовного кредитного договору
№014/0398/5/07749 від 12.12.2007р., укладеного ним з
ПАТ "Ерсте Банк". Вказана заява отримана
ПАТ "Ерсте Банк" 07.05.2013р. за вх. №34.30-06-100.

Відповідачем винесено припис від
02.07.2013р. №001058, яким позивача покладено
обов'язок вжити заходів щодо вирішення
звернення споживача згідно чинним
законодавство.

Посадовими особами спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів,
за порушення умов п. 11.2 Кредитного
договору з фізичною особою №014/0398/5/07749
від 12.12.2007 року, постановою №000136 про
накладення стягнень передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів" від 14.08.2013 накладено на
ПАТ "Фідокомбанк" штраф у розмірі 33
186,53грн.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог, оскільки Відмовляючи у
позові, суд виходив з того що в
кредитному договорі №
014/0398/507749 Додатком 31 не зазначений
детальний розпис загальної вартості
кредиту, зокрема не заповнена графа
реальна процентна ставка та не
заповнена графа абсолютне значення
подорожчання кредиту в грн., а також
відсутність належним чином оформленої
додаткової угоди свідчить про
порушення п. 11.2 кредитного договору; на
момент перевірки з боку Банку не
представлено документального
підтвердження своєчасного
повідомлення споживача про зміну
кредитних умов для забезпечення йому
свідомого вибору, що свідчить про не
доведення йому необхідної, доступної
достовірної та своєчасної інформації,
(встановленої ч.2. ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» і про
кредитні умови, що є порушенням вимог
ст. 15 цього Закону.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції зазначає, що
позивачем, на момент здійснення
Інспекцією перевірки, не представлено
документального підтвердження
своєчасного повідомлення споживача
про зміну кредитних умов, що свідчить
про не доведення до споживача
необхідної, достовірної та своєчасної
інформації, встановленої ч.2. ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів»

Фактично кредитні умови не
змінювалися. Зміна порядку погашення
кредитної заборгованості відбулася у
межах діючого кредитного договору на
підставі пункту 3.5
кредитного договору, яким кредитору
надано право самостійно визначати
порядок погашення заборгованості за
кредитним договором.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
посилання на порушення вимог ч.2 ст.11 та
ст.15 Закону України «Про захист прав
споживачів» є безпідставним, оскільки
цими статтями визначено обов'язок
кредитодавця та інших суб'єктів
господарювання надавати інформацію
саме перед укладенням договору про
надання споживчого кредиту, до
придбання ним товару чи замовленні
роботи (послуги).

Кредитний договір № 014/0398/507749 був
укладений 12.12.2007 р. При цьому було
дотримано усіх вимог, встановлених
законодавством у сфері захисту прав
споживачів.

Спірні правовідносини виникли з
приводу виконання умов діючого
кредитного договору.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що суд першої інстанції неправильно
визначився із правовідносинами, які
виникли між позивачем та клієнтом
Банку ОСОБА_2, з яким укладався
кредитний договір, оскільки вказані
правовідносини повинні вирішуватися в
порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до ст. 238
Господарського кодексу України,
передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків. Види
адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 250
Господарського кодексу України,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.
Дія цієї статті не поширюється лише на
штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені Податковим
кодексом України та іншими законами,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби
та митні органи.

Таким чином, норми ст. 250 Господарського
кодексу України, поширюють дію і на
порядок застосування штрафних санкцій
органами виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів за порушення
законодавства щодо порядку здійснення
господарської діяльності в сфері
правовідносин зі споживачами товарів,
робіт, послуг.

Серед видів
адміністративно-господарських санкцій
ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу
України, визначає
адміністративно-господарський штраф,
яким вважається грошова сума, що
сплачується суб'єктом господарювання
до відповідного бюджету у разі
порушення ним встановлених правил
здійснення господарської діяльності.
Перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення (ст. 241
Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

З огляду на зазначене, колегія суддів
зазначає, що при прийнятті
відповідачем спірного рішення, ним не
були враховані встановлені у ст. 250 ГК
України, терміни застосування
адміністративно - господарських
санкцій, а саме: санкції застосовано
поза межами граничного річного строку
їх застосування від моменту вчинення
порушення.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова про накладення стягнень №
000136 від 14.08.2013 року була прийнята
відповідачем необґрунтовано, та з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
за ті порушення про які вказує позивач,
настає цивільно-правова
відповідальність, а тому не може бути
вдруге застосована інша
відповідальність, яка має місце.

Таким чином, неправомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову, а постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з постановленням нової
постанови про відмову в задоволені
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167,
195,196,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В
:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»-
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.10.2013 року -скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовну
заву Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві про скасування постанови
задовольнити.

Скасувати постанову № 000136 від 14.08.2013
року про накладення стягнень у розмірі
33186,53 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю.Коротких

О. Г. Хрімлі

Повний текст постанови виготовлений
20.01.2014 року.

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.