Справа № 805/18245/13-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
Справа №805/18245/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:35

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Хохленкова О. В.,

за участю секретаря судового
засідання -Проніна Д.С.,

за участю :

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача1: Приходько
Д.С.

представника відповідача2: Пантіної
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька, державної податкової
інспекції в Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-27878-17 від 06.12.2013 року про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9852,92 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька, про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-27878-17 від 06.12.2013 року про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9852,92 грн. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила,
що вона зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 07.06.2005 року. 06.12.2013
року відповідачем було складено вимогу
№ Ф-27878-17 про сплату недоїмки по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 9852,92
грн. Зазначене рішення та вимогу
позивачка вважає протиправними та
просить скасувати, посилаючись на те,
що будучі пенсіонером за віком та
фізичною особою - підприємцем на
спрощеній системі оподаткування,
відповідно до положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнена від
сплати єдиного соціального внеску за
себе.

Ухвалою суду від 13.01.2014 року в якості
другого відповідача було залучено
державну податкову інспекцію в
Кіровському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, надала пояснення
аналогічні викладеному у позовній
заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти позову
заперечував з підстав, викладених у
письмових запереченнях. Зазначив, що
оскільки позивачка отримує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника з 01.01.2013
р., а відповідно до ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія у зв'язку
з втратою годувальника не є пенсією за
віком, то дія ч.4 ст.4 Закону № 2464 на неї
не розповсюджується. У зв'язку з
вищевикладеним просив відмовити в
повному обсязі у задоволені
адміністративного позову.

Представник відповідача 2 проти позову
заперечував з підстав. Зазначив, що
оскільки позивачка отримує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника з 01.01.2013
р., а відповідно до ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія у зв'язку
з втратою годувальника не є пенсією за
віком, то дія ч.4 ст.4 Закону № 2464 на неї
не розповсюджується. У зв'язку з
вищевикладеним просив відмовити в
повному обсязі у задоволені
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрована як
фізична особа-підприємець з 07.06.2005 року,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_2
(а.с.10).

Пенсійним посвідченням НОМЕР_3,
виданого 04.02.2002 року Пенсійним Фондом
України встановлено, що ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком, термін дії
довічно (а.с.7).

Згідно з паспортом громадянина України
НОМЕР_4 виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС
України в Донецькій області 07.02.1997
року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,23-25).

З розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м.Донецька 196254 від 03.01.2014 року
вбачається що ОСОБА_1 отримує пенсію в
разі втрати годувальника з 01.01.2013 року
(а.с.33).

Відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрована в
якості фізичної особи - підприємця
07.06.2005 року виконавчим комітетом
Донецької міської ради (а.с.10).

Згідно зі свідоцтвом платника єдиного
внеску ОСОБА_1 є суб'єктом
господарювання, яка знаходиться на
спрощеній системі оподаткування,
ставка єдиного податку 10 % - перша група
(а.с.9).

Державною податковою інспекцією в
Кіровському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було складено вимогу
№ Ф - 27878-17 від 06.12.2013 р. про сплату
недоїмки з єдиного соціального внеску
в розмірі 9852,92 грн. (а.с. 12).

З вимогою від № Ф - 27878-17 від 06.12.2013 р.
позивачка не погодилася, оскаржила її у
судовому порядку, посилаючись на те, що
будучі пенсіонером за віком,
сплачувати єдиний соціальний внесок та
подавати звітність до органів
Пенсійного фонду України не повинна.

Зазначені обставини, встановлені судом
та сторонами не оспорюються. Спір між
ними виник внаслідок різного
тлумачення та застосування положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", якими
пенсіонерів за віком звільнено від
сплати єдиного соціального внеску.

Відповідач 1 - управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Донецька є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього ст. 12
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 1 березня
2001 року № 121/2001 з наступними змінами та
доповненнями.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Відповідач 2 - державна податкова
інспекція к Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», п. 41.1
ст. 41 Податкового кодексу України,
зокрема, забезпечує реалізацію
державної політики з адміністрування
єдиного внеску.

Відповідно до ст. 19-1 Податкового
кодексу України контролюючі органи
виконують такі функції, зокрема,
контролюють своєчасність подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів; здійснюють
погашення податкового боргу, стягнення
своєчасно ненарахованих та/або
несплачених сум єдиного внеску та
інших платежів.

Статтею 307 Податкового кодексу України
передбачено, що податки і збори, не
зазначені у пункті 307.1 цієї статті,
сплачуються платником податку в
порядку і розмірах, установлених цим
Кодексом, а єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - в порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

При прийнятті рішення по даній справі
суд виходить з наступних мотивів та
керується такими положеннями
законодавства.

Як встановлено судом, 06.12.2013 р.
державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на підставі ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464
винесено вимогу про сплату позивачкою
ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування № Ф -
27878-17 (а.с. 12).

Відповідно до зазначеної вимоги
державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області зобов'язує позивача
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 9852,92 грн.

Згідно з розрахунку з управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Донецька з серпня 2011 рік
позивачка повинна була сплатити суму
єдиного внеску в розмірі 1698,23 грн., за
2012 рік 4572,42 грн., за 1-2 квартал 2013 року
2388,24 грн. Загальна сума становить 8658,89
грн. (а.с.13-15).

Відповідно до розрахунку державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області станом на 01.10.2013 року за даними
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька за
позивачкою рахується заборгованість в
сумі 8658,89 грн.

У зв'язку з набранням чинності Законів
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної
реформи» від 04.07.2013 року № 404 та Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів у зв'язку з
проведенням адміністративної
реформи» № 406 від 04.07.2013 року, особистий
рахунок позивачки був переданий до
державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Відповідачем 2 нараховано недоїмку з
єдиного внеску за липень - серпень 2013
року 1194,03 грн.

Загальна сума недоїмки згідно цього
розрахунку складає 9852,92 грн. (а.с.44).

Таким чином, недоїмка рахується
відповідачем за період з серпня 2011
року по 1-3 квартал 2013 року.

Правовідносини, з приводу яких виник
спір регулюються Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Позивачка в своєму позові зазначила та
у судовому засіданні пояснила, що вона
отримувала пенсію за віком з 01.01.2002
року. З 01.03.2013 року їй призначено пенсію
у разі втрати годувальника. Але,
оскільки вона ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто їй вже
виполонилося 67 років, вона є особою яка
досягла пенсійного віку, встановленого
законом і є пенсіонером за віком.

Позивачка також у судовому засіданні
пояснила, що між нею та органами
Пенсійного фонду України не було
укладено договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
тому позивач не є платником єдиного
внеску.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" №3609-VI від
07.07.2011р., яким статтю 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" було доповнено
частиною четвертою такого змісту:
"Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію. В зв'язку з тим,
що позивач отримує пенсію за віком, а ч.4
ст.4 Закону № 2464 не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на підставі
ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", суд вважає, що з серпня 2011
року позивач не повинен сплачувати за
себе єдиний внесок. Позивач має
право застосовувати ч.4 ст.4 Закону № 2464
та бути платником єдиного внеску
виключно за умови добровільної участі
у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються трудові пенсії за віком.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років, а
жінки після досягнення 55 років і при
стажі роботи не менш ніж 20 років.

Отже, позивачка є пенсіонером за віком
у розумінні вищенаведених норм
законодавства.

Термін «пенсіонер за віком» (який
використовується в ч.4 ст.4 Закону № 2464)
та термін «особа яка отримує пенсію за
віком» - це терміни які мають різну
правову складову. Пенсіонер за віком -
це особа яка досягла пенсійного віку,
передбаченого законом (для чоловіків 60
років, для жінок - 55 років). Однак ця
особа не обов'язково отримує пенсію
саме за віком. Вона може отримувати
пенсію в разі втрати годувальника, по
інвалідності, за вислугу років, при
цьому залишаючись пенсіонером за
віком. На відміну від цього особа яка
отримує пенсію за віком може
отримувати пенсію за віком на
пільгових умовах та бути такою, яка не
досягла віку, встановленого законом
для призначення пенсії за віком.

Таким чином, положення частини 4 ст. 4
Закону № 2464-VI передбачає звільнення
від сплати єдиного внеску всіх
пенсіонерів саме за віком, а не тільки
тих, які отримують пенсію за віком.

Як встановлено судом, позивачка є
пенсіонером та досягла віку,
встановленого законом для призначення
пенсії за віком, а той факт, що їй
призначено пенсію в разі втрати
годувальника не доводить наявність в
неї обов'язку здійснювати сплату
єдиного внеску до органів доходів і
зборів.

Суд зазначає, що на підставі статті 19
Конституції України відповідач як
суб'єкт владних повноважень повинен
діяти лише на підставі законодавства.
Положеннями Закону № 2464-VI не
передбачено обов'язку особи у разі,
якщо їй була призначена пенсія на
пільгових умовах, здійснювати сплату
єдиного внеску. Також такого
застереження не містять й інші приписи
вказаного Закону.

Виходячи з наведеного, оскаржувана
вимога про сплату боргу № Ф-27878-17 від
06.12.2013 є протиправною та підлягає
скасуванню, оскільки покладає на
позивача зобов'язання, від виконання
яких останній звільнений на підставі
ч.4 ст.4 Закону № 2464.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька,
державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги про сплату недоїмки підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Нормами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача щодо
відповідності ч.3 ст.2 КАС України, суд
вважає, що відповідач діяв с
перевищенням наданих йому повноважень,
а оскаржуване рішення прийняте
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводів які б спростували аргументи
позивача, відповідачами суду не надано.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, суд вважає
за необхідне стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 суму
сплаченого судового збору у розмірі
68,82 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 2, 7-12, 86, 94, 159-163,185-186, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Донецька, державної податкової
інспекції в Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-27878-17 від 06.12.2013 року про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9852,92 грн.,
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу державної податкової інспекції
в Кіровському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-27878-17 від 06.12.2013
року про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9852,92 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 68
(шістдесят вісім) гривень 82 (вісімдесят
дві) копійки.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті
та її вступну та резолютивну частину
проголошено в судовому засіданні в
присутності сторін 23 січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У випадку подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

В повному обсязі постанова складена 24
січня 2014 року.

Суддя
Хохленков О.В.