Справа № 804/14913/13-а
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 р. Справа № 804/14913/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддяБукіна Л. Є., за
участю: секретаря судового засідання
Червяченко Д.В., представника позивача
Коляда О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідер» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лідер» (далі -
позивач, ТОВ «Лідер») 12.11.2013 року
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач, ДПІ в АНД районі
м.Дніпропетровська), в якій просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 02.07.2013 року №.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що податковим органом
безпідставно винесено податкове
повідомлення рішення від 02.07.2013 року
№, оскільки, при поданні
податкової декларації за березень 2013
року було допущено арифметичну
помилку, яку було усунено шляхом
подання уточнюючого розрахунку.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні доводам позовної заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

У судовому засіданні 05.12.2013 року
представник відповідача проти позову
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову, надав письмові
заперечення проти позову. За
поясненнями представника відповідача
оскаржене рішення прийнято правомірно,
оскільки податкові накладні не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, що виключає
можливість позивачу формувати
податковий кредит. Також зазначено, що
позивачем усунуто помилки у декларації
за березень 2013 року шляхом подання
уточнюючого розрахунку, проте таке
виправлення зроблено після прийняття
оскарженого податного
повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази,
долучені до матеріалів справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню, виходячи із
наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
компетенція контролюючих органів,
повноваження і обов'язки посадових
осіб податкової служби під час
здійснення податкового контролю,
врегульовано положеннями Податкового
кодексу України (далі - ПК України).

Згідно зі ст. 62 ПК України податковий
контроль здійснюється шляхом:

ведення обліку платників податків, в
порядку, визначеному в главі 6 ПК
України;

інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в порядку,
визначеному в главі 7 ПК України;

перевірок та звірок відповідно до
вимог цього Кодексу (згідно глави 8 ПК
України), а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Згідно п.76.1 ст. 76 ПК України камеральна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Судом встановлено, що позивач ТОВ
«Лідер» зареєстроване 24.04.1996 року у
Виконавчому комітеті
Дніпропетровської міської ради, , перебуває на обліку в ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська.

ТОВ «Лідер» 22.04.2013 року надіслано до ДПІ
в АНД районі м.Дніпропетровська
податкову звітність засобами
електронного зв'язку з податку на
додану вартість за березень 2013 року.

На підставі подання декларації з
податку на додану вартість за березень
2013 року ДПІ в АНД районі
м.Дніпропетровська проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за березень 2013 року, за результатами
якої складено Акт від 31 травня 2013 року
№ 1453/15-2/23945128.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 198.6 статті 198, пункту
201.10 статті 201 розділу V Податкового
кодексу України - ТОВ «Лідер» завищено
суму податкового кредиту, що призвело
до заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті
платником податку до бюджету за
результатами звітного періоду за
березень 2013 року у розмірі 38 000,00 грн.

ТОВ «Лідер» 17.06.2013 року податковому
органу подані заперечення на акт
перевірки від 31.05.2013 року № 1453/15-2/23945128
із посиланням на подання уточнюючого
розрахунку від 13.06.2013 року до
декларації з ПДВ за березень 2013 року.

На заперечення до акту перевірки
надано відповідь від 25.06.2013 року №
14217/10/15-2, відповідно до якої заперечення
залишаються без задоволення.

За результатами перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
02.07.2013 року № , у зв'язку з чим
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за основним платежем у розмірі
38 000,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 19 000,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 17.09.2013
року №2510/10/04-36-10-04-09 та рішенням
Міндоходів і зборів України від 21.10.2013
року №13634/6/99-99-10-01-15 скарги ТОВ «Лідер»
залишено без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення від 02.07.2013 року
№ - без змін.

Відповідно п.46.1 ст. 46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Відповідно до пп.14.1.179, пп.14.1.181, п. 14.1 ст.
14 ПК України, податкове зобов'язання
для цілей розділу V цього Кодексу
(податок на додану вартість) - загальна
сума податку на додану вартість,
одержана (нарахована) платником
податку в звітному (податковому)
періоді; податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Як передбачено п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 201.1 ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України.).

Згідно п.201.6 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до абз.9 п.201.6 ст.201
Податкового кодексу України
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Тобто, головними умовами для
віднесення сплаченого при придбанні
товару податку на додану вартість до
складу податкового кредиту є наявність
господарської операції, наслідком якої
є використання придбаних товарів
(робіт, послуг) у власній господарській
діяльності платника податків у межах
оподатковуваних операцій, сплата ПДВ у
зв'язку з придбанням товарів, факт
належного документування сплаченого
податку на додану вартість.

Судом встановлено, що згідно
показників податкової декларації з
податку на додану вартість за березень
2013 року, додатку № 5 та реєстру за
березень 2013 року встановлено, що до
складу податкового кредиту ТОВ «Лідер»
включено суму ПДВ у розмірі 38 000,00 грн.
згідно податкових накладних, виписаних
платником на додану вартість -
продавцем товару ВАТ
«Дніпропетровський холодокомбінат»
(і.п.н. 9), які не зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а саме:

податкова накладна від 12.03.2013 року № 6
на суму ПДВ у розмірі 16 000 грн.;

податкова накладна від 26.03.2013 року № 14
на суму ПДВ у розмірі 22 000,00 грн.

Відповідно до п. 11 підрозділу II розділу
XX Податкового кодексу України
запроваджена реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних для платників
цього податку, у яких сума податку на
додану вартість в одній податковій
накладній становить понад 10 тисяч
гривень.

Проте, дані податкової декларації та
додатків не відповідають дійсності,
оскільки згідно зазначених податкових
накладних сума не перевищує 10 тисяч
гривень. Так, згідно податкової
накладної від 12.03.2013 року № 6 на суму 16000
грн. сума ПДВ складає 2667,67 грн., згідно
податкової накладної на суму 22000 грн.
від 26.03.2013 року № 14 сума ПДВ складає 3666,67
грн.

ТОВ «Лідер» 13.06.2013 року до податкового
органу подало уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за березень 2013 року у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок.

Листом від 18.06.2013 року №13825/10/182 ТОВ
«Лідер» повідомлено, що надіслана
податкова звітність не вважається
податковою декларацією, оскільки
складена із порушенням вимог
Податкового кодексу України та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року №1492,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20.12.2011 року за №1490/20228.

Зазначене рішення про відмову у
прийнятті уточнюючого розрахунку
прийнято податковим органом у зв'язку з
тим, що згідно Уточнюючого розрахунку у
рядку 3 «звітний (податковий) період, за
який виправляються помилки зазначено «
4 місяць 2013 року», проте згідно
Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Додаток 5) рядку 3
«звітний (податковий) період, за який
виправляються помилки зазначено « 3
місяць 2013 року».

ТОВ «Лідер» 18.07.2013 року до податкового
органу подало Уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за березень 2013 року у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок.

Таким чином, помилки у декларації за
березень 2013 року до прийняття
податковим органом оскарженого
податкового повідомлення-рішення
позивачем самостійно не виправлено, а
виправлено їх вже після прийняття
оскарженого рішення, тому відповідачем
з урахуванням обставин, встановлених
перевіркою, правомірно прийнято
оскаржене рішення.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку, зменшення
суми бюджетного відшкодування - тягне
за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Тобто за наявності вищезазначених
порушень, та враховуючи наявність
податкових повідомлень-рішень від
15.11.2012 року №2, від 27.07.2012 року
№, про що не заперечував
представник позивача у судовому
засіданні правомірним є застосування
за ці порушення до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 50% на
суму 19000 грн.

З огляду на зазначене, у суду відсутні
правові підстави для скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ в
АНД районі м.Дніпропетровська від
02.07.2013 року від , а тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно ч.3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

На момент звернення позивача із
позовом ставка судового збору складає
1720,60 грн. При зверненні до суду
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 172,06 грн. Таким чином, підлягає
стягненню з позивача судовий збір у
розмірі 1548,54 грн.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідер» - відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідер» до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1548 (одна тисяча п'ятсот
сорок вісім) гривень 54 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складений
30.12.2013 року.

Головуючий суддя
Л.Є. Букіна