Справа № 121/10215/13-а
Суддя: Цалко А. А.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого судді Цалко А.А., при
секретарі Сьомченко В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Ялті адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Лівадійської селищної ради про
визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить суд:
визнати протиправними дії
Лівадійської селищної ради щодо
порушення порядку розгляду його
клопотання про надання йому безоплатно
у власність земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,15 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах селища Лівадія АР Крим;

- зобов'язати Лівадійську селищну раду
винести на пленарне засідання її сесії
та розглянути його клопотання про
виділення та передачу йому у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у порядку,
встановленому чинним законодавством
України;

- зобов'язати Лівадійську селищну раду
на підставі ст. 46 закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
розглянути його клопотання про
виділення та передачу йому у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у місячний
строк з дня набрання законної сили
даним рішенням суду;

- зобов'язати Лівадійську селищну раду
на підставі ст. 118 ч. 7 ЗК України надати
мотивовану відповідь за результатами
розгляду його клопотання про виділення
та передачу йому у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у формі
рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12
лютого 2013 року він звернувся до
відповідача із відповідним
клопотанням на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки без його
погодження, орієнтованою площею 0,15 га в
межах селища Лівадія АР Крим із
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а
також додав до нього графічні
матеріали. Однак, в травні 2013 року він
отримав лист відповідача про те, що
його клопотання було розглянуто на
пленарному засіданні відповідача,
однак під час голосування не була
набрана необхідна кількість голосів
для прийняття рішення. Але, вважає такі
дії відповідача порушили його законне
право на отримання земельної ділянки,
тому він змушений звернутися до суду з
такою позовною заявою.

Позивач у судове засідання не прибув,
про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином. Від його
представника до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі (а.с.38;39).

Представник відповідача також надав
суду письмову заяву про розгляд справи
за відсутності представника, проти
позовних вимог заперечує.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
сторін, без фіксування судового
засідання технічними засобами
відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини
(Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною радою України
17 липня 1997 року, кожен при вирішенні
питань щодо його цивільних прав і
обов'язків або встановленні
обґрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Конвенція про захист прав і
основних свобод людини є складовою
частиною загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права
свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо
громадянин України, іноземець, особа
без громадянства вважають, що їх права
і свободи порушені або порушаються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації, або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з цього питання
відтворені в ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
про завдання адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони, зокрема,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено), з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації та інше.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до Лівадійської селищної
ради із клопотанням від 12 лютого 2013
року в порядку ст. 118 ЗК України про
визначення без його погодження та
виділення йому безоплатно у власність
земельної ділянки орієнтовним
розміром до 0,15 га в межах селища
Лівадія, АР Крим з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(а.с.10-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Як встановлено судом, що постановою
Ялтинського міського суду АР Крим від 16
вересня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 було задоволено частково та
визнано протиправною бездіяльність
Лівадійської селищної ради по не
розгляду у встановленому законом
порядку клопотання ОСОБА_1 від 12 лютого
2013 року «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки
орієнтованою площею 0,15 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд за адресою: АР Крим, на землях
Лівадійської селищної ради».
Зобов'язано Лівадійську селищну раду
розглянути на найближчій пленарній
сесії клопотання ОСОБА_1 від 12 лютого 2013
року «Про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки орієнтованою площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АР Крим, на землях
Лівадійської селищної ради». У
задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди було відмовлено.
Зазначена постанова суду набрала
законної сили 27 вересня 2013 року (а.с.11-12).

Відповідно до копії листа Лівадійської
селищної ради за № Б-282 від 26.04.2013р. дане
клопотання ОСОБА_1 від 12.02.2013 року було
розглянуто на пленарному засіданні
27-ої сесії 6-го скликання Лівадійської
селищної ради 23.04.2013р.. В ході
голосування необхідної кількості
голосів, для прийняття рішення, набрано
не було, про що було повідомлено ОСОБА_1
(а.с.10).

Тому, суд вважає, що позовні вимоги
позивача в частині визнання
протиправними дії Лівадійської
селищної ради щодо порушення порядку
розгляду його клопотання про надання
йому безоплатно у власність земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,15 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах селища Лівадія АР Крим
та зобов'язання Лівадійську селищну
раду винести на пленарне засідання її
сесії та розглянути дане його
клопотання не підлягають задоволенню,
оскільки дане клопотання позивача було
винесено на пленарне засідання
селищної Ради, але в ході голосування
необхідної кількості голосів, для
прийняття рішення, набрано не було.
Отже, відповідач діяв з дотриманням
встановленої законом процедури щодо
розгляду клопотання ОСОБА_1 від 12
лютого 2013 року та у спосіб,
передбачений Конституцією і законами
України.

Що стосується позовних вимог позивача
про зобов'язання Лівадійську селищну
раду на підставі ст. 46 закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
розглянути його клопотання про
виділення та передачу йому у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у місячний
строк з дня набрання законної сили
даним рішенням суду та зобов'язати
Лівадійську селищну раду на підставі
ст. 118 ч. 7 ЗК України надати мотивовану
відповідь за результатами розгляду
його клопотання про виділення та
передачу йому у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у формі
рішення, то в цій частині вони також не
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших
осіб) та документи, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі (у разі надання земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства). У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України,
відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування", виключно
на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин, це є виключною компетенцією
сільських, селищних, міських рад.

Як вбачається із матеріалів справи, що
Рішенням 34-ої сесії 6-го скликання
Лівадійської селищної ради № 133 від 06
грудня 2013 року (яке було надано
відповідачем на запит суду) вже було
розглянуто вказане вище клопотання
ОСОБА_1 та було відмовлено в наданні
йому дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки площею 0,1500 га в
межах смт. Лівадія, АР Крим для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, так як на наданих графічних
матеріалах не зазначено бажане
місцерозташування земельної ділянки
(а.с.44-45).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та не засновані на законі,
а отже не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 19, 55 Конституції України, ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини (Рим 4 листопада 1950
року), ратифікованою Верховною радою
України 17 липня 1997 року, ст.ст. 6,11,41,71,
159-163 КАС України, ст.ст. 24,26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 12,116, 118 ЗК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 про
визнання протиправними дії
Лівадійської селищної ради щодо
порушення порядку розгляду його
клопотання про надання йому безоплатно
у власність земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,15 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах селища Лівадія АР Крим;

- про зобов'язання Лівадійську селищну
раду винести на пленарне засідання її
сесії та розглянути його клопотання
про виділення та передачу йому у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у порядку,
встановленому чинним законодавством
України;

- про зобов'язання Лівадійську селищну
раду на підставі ст. 46 закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
розглянути його клопотання про
виділення та передачу йому у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у місячний
строк з дня набрання законної сили
даним рішенням суду;

- про зобов'язання Лівадійську селищну
раду на підставі ст. 118 ч. 7 ЗК України
надати мотивовану відповідь за
результатами розгляду його клопотання
про виділення та передачу йому у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах селища Лівадія АР Крим,
орієнтовною площею 0,15 га у формі
рішення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Ялтинський міський суд в порядку та
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

СУДДЯ: