Справа № 2-а-189/12
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-189/12
інстанції: Ченцова С.М.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Новозаводського
районного суду в м. Чернігові від 21
лютого 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської у м. Чернігові ради про
стягнення заборгованості з виплат на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Новозаводського районного
суду в м. Чернігові від 21 лютого 2012 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач звернулась до
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської у м.
Чернігові ради з письмовою заявою про
проведення перерахунку допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Однак, відповідач
відмовив в проведені такого
перерахунку, що і стало підставою для
звернення до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно нараховано та
виплачено позивачу допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 гривень
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
на позивача поширюється дія Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», оскільки вона є матір'ю
малолітньої дитини, що підтверджується
свідоцтвом про народження.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі Закон № 107-VI) були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(далі Закон №2811-ХІІ) та Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
(далі Закон №2240-ІІІ). Зокрема, змінами
до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону №2240-ІІІ було виключено статті
40-44.

Рішенням № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25
розділу П Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ ІІ цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону №2811-XII.

Згідно ч.3 ст. 45 Закону № 2154-VI було
визначено, що допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ та Закону
№ 2240-ІІІ призначається та здійснюється
в розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Міністрів
України від 27.12.2001 року № 1751 саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1
Порядку), згідно з якою встановлюється
Кабінетом Міністрів України тільки
порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку до Закону № 2240-ІІІ на
виконання ст. 45 Закону № 2154-VI Кабінет
Міністрів України не визначав.

Отже, на спірні правовідносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не є застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
тому, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку щодо
відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Новозаводського районного суду в м.
Чернігові від 21 лютого 2012 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.