Справа № 754/22137/13-а
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/40/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.01.2014 року Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та отримує
пенсію за віком, відповідно до Закону
України «Про державну службу».
Призначеня пенсіі державного
службовця, було здійснено на підставі
поданих довідок з останнього місця
роботи, в які входили такі складові:
посадовий оклад, надбавки за ранг (або
кваліфікаційні класи, класний чин,
спеціальні звання, дипломатичний ранг)
та надбавки за вислугу років. Проте при
розрахунку розміру пенсії не включено
матеріальну допомогу на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, внаслідок чого пенсія
виплачується в меншому розмірі.
Звернувшись до відповідача із заявою
про перерахунок пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, 13.12.2013р.
отримула відмову в перерахунку пенсії.
Тому Вона була змушена звернутися до
суду та просила позовні вимоги
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримала позов, просила
задовольнити посилаючись на викладені
в позовній заяві обставини.

Представник відповідача в
судовому засіданні зазначила, про те,
що дії Управління відповідають чинному
законодавству, просила у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та отримує
пенсію за віком, як державний
службовець відповідно до Закону
України «Про державну службу».
Призначеня пенсіі державного
службовця, було здійснено на підставі
поданих довідок з останнього місця
роботи, в які входили такі складові:
посадовий оклад, надбавки за ранг (або
кваліфікаційні класи, класний чин,
спеціальні звання, дипломатичний ранг)
та надбавки за вислугу років.

Звернення позивача про
перерахунок пенсій до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва із заявою,
в якій просила врахувати виплачену
матеріальну допомогу на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань з урахуванням зазначеного в
довідках від 13.12.2013рю № 12/69,
відповідачем 13.12.2013р. залишено без
задоволення.

Відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу», право на
одержання пенсії державних службовців
мають особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків не менше 25 років, для жінок не
менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до частини першої
статті 1 Закону України від 24 березня 1995
року №108/95-ВР «Про оплату праці»,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»,
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про державну службу», пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їхньої
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці», визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України
«Про державну службу», заробітна плата
державного службовця складається з
посадового окладу, надбавок до нього та
премій, передбачених цим Законом.

Державний службовець має право також
на інші гарантії та компенсації у сфері
оплати праці, передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»,
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим законом, з яких згідно з
цим законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності чим законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, отримані особою виплати, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
для обчислення пенсії.

З довідки про складові заробітної
плати, виданою Управлінням пенсійного
фонду України в Деснянському районні
м.Києва від 11.12.2013року № 12/69, вбачається,
що ОСОБА_1 виплачувалась матеріальна
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Суд вважає, що при вирішенні
зазначеного спору перевагу мають
спеціальні норми, які визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
а саме: ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своїх дій та
бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України,
суд може прийняти постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
у сфері публічно правових відносин з
боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції
України, ст. 37, 37-1 Закону України «Про
державну службу», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
оплату праці», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 1, 2, 5, 11, 71,
72, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.Києва
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплати пенсії із
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва вжити дій щодо перерахунку та
виплати ОСОБА_1 пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з 13 червня
2013року з урахуванням проведених раніше
виплат.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Деснянський районний суд м. Києва
в 10-денний строк, з дня отримання її
копії, апеляційної скарги.

Суддя
Бабко В.В.