Справа № 2а-18728/11/2670
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вільямз Лі Україна»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вільямз Лі Україна»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
81421514/0 від 25 червня 2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
вересня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва проведено камеральну
перевірку дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності сплати ПДВ до бюджету ТОВ
«Вільямз Лі Україна» за період з 30
липня 2010 року по 10 серпня 2010 року, за
наслідками якої складено акт перевірки
№ 131/1514 від 27 травня 2011 року.

В акті перевірки відповідачем
встановлено порушення позивачем
строків сплати податкового
зобов'язання з ПДВ за червень 2010 року
(декларація № 307810 від 20 липня 2010 року),
передбачених п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, а саме: встановлено, що
податкові зобов'язання у сумі 263 305,00
грн. з граничним строком сплати 30 липня
2010 року фактично сплачені за
наслідками подання податкової
декларації за липень 2010 року від 10
серпня 2010 року.

На підставі проведеної перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № 81421514/0 від 25
червня 2011 року про застосування штрафу
у розмірі 10 % погашеної суми
податкового боргу.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням та вважаючи
його протиправним, позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 13
липня 2010 року ТОВ «Вільямс Лі Україна»
подано до податкового органу звітну
декларацію з ПДВ за червень 2010 року з
рядком 27 (сума ПДВ, яка підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду) без податкових зобов'язань по
сплаті в бюджет.

Позивачем самостійно виявлена помилка
в наведеній декларації, а саме:
подвійне включення до реєстру
отриманих податкових накладних.

Тому, 20 липня 2010 року позивачем подано
до податкового органу нову звітну
декларацію з ПДВ за червень 2010 року, в
якій допущена технічна помилка, а саме:
програмою не був сформований
податковий кредит у сумі 263 305,00 грн. з
додатку 5 та реєстру податкових
накладних, у зв'язку з чим у рядку 27
виникла сума податкових зобов'язань з
ПДВ у розмірі 263 305,00 грн.

10 серпня 2010 року позивачем подана
звітна декларація з ПДВ за липень 2010
року, в якій у зменшення суми
податкового боргу з ПДВ (рядок 22.1)
включено суму податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду у розмірі 236 281,00 грн.

Крім того, уточнюючим розрахунком
податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок в декларації за липень 2010 року
позивачем уточнені показники рядка 22.1
(зменшення суми податкового боргу з
ПДВ) на суму 263 305,00 грн. та включено дану
суму у рядок 22.2 (до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду).

Уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок в декларації за червень 2010
року, позивачем уточнені показники
рядка 27 на суму 263 305,00 грн., тобто
зменшено суму ПДВ, яка підлягає до
сплати в бюджет за червень 2010 року на
суму 263 305,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішення у формі листа № 6402/10/28-321 від 02
вересня 2010 року про неприйняття
податковим органом уточнюючого
розрахунку позивача з ПДВ за липень 2010
року, прийнято відповідачем з підстав
встановлення розбіжності між
юридичною адресою підприємства,
вказаною в декларації та
реєстраційними даними в базах даних
ДПІ.

Як вбачається з матеріалів справи, у
податковій звітності позивача, що
подавалася ним до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва у
червні-серпні 2010 року (звітні податкові
декларації, уточнюючі податкові
декларації та уточнюючі розрахунки),
позивачем зазначено в якості юридичної
адреси підприємства одну й ту саму
адресу: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал,
буд. 23-А/літера А/, яка зазначена також в
установчих документах ТОВ «Вільямз Лі
Україна», та яка підтверджується
даними з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що наведені контролюючим органом факти
не впливають на показники поданої
позивачем декларації, не призводять до
неможливості або ускладнення
перевірки податковим органом
зазначених у ній даних, відтак відсутні
підстави для невизнання такої
декларації документом податкової
звітності.

Аналогічна правова позиція викладена в
Ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 25 березня 2013 року у справі
№ К-33081/10, Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 09
квітня 2013 року у справі № К-35132/10.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України,
податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України,
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено,
що платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК України,
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

За змістом п. 203.2 ст. 203 ПК України
визначено, що платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкової
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкової
боргу.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції з
підготовки і подання податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації України № 233
від 10 квітня 2008 року, квитанція про
одержання податкового документа в
електронному вигляді (далі - перша
квитанція) - електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
органів ДПС та засвідчує факт і час
одержання податкового документа в
електронному вигляді; квитанція про
приймання податкового документа в
електронному вигляді (далі - друга
квитанція) - електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
органів ДПС та засвідчує факт та час
приймання (неприймання) податкового
документа в електронному вигляді у
базу даних органів ДПС.

За змістом п. 1 розділу 3 вказаної
Інструкції, податкові документи в
електронному вигляді можуть бути
надіслані до органів ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку за звітні
періоди у терміни, визначені
законодавством для відповідних
податкових документів у паперовій
формі.

Згідно з пп. 7.5 п. 7 розділу 3 Інструкції з
підготовки і подання податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку,
підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

За змістом пп. 7.6 п. 7 розділу 3 вказаної
Інструкції, якщо надіслані податкові
документи сформовано з помилкою, то
платнику податків надсилається друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі про неприйняття
податкових документів в електронному
вигляді із зазначенням причин. На цю
квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідачем неправомірно
винесено податкове
повідомлення-рішення № 81421514/0 від 25
червня 2011 року, оскільки належними та
допустимими доказами у справі
доведено, що позивачем своєчасно
сплачено самостійно визначене
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за червень 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій з прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вільямз
Лі Україна» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення є
обґрунтованими та засновані на нормах
права.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 10 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.