Справа № 1623/2а-628/11
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2013-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 р.Справа № 1623/2а-628/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області на постанову
Оржицького районного суду Полтавської
області від 04.04.2011р. по справі №
1623/2а-628/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

24.11.2010р. ОСОБА_2 (надалі-позивач)
звернулася до суду з вищезазначеним
адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Оржицького районного суду
Полтавської області від 04.04.2011 року
позов задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області.
Зобов'язано відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 01.01.2009
року по 30.06.2010 року включно, з
урахуванням проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України 3 грн. 40 коп.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів ч.1 ст.197 КАС
України, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права, надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
24.11.2010 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав, що мали місце з
01.01.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України «Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року зазначений строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року,
оскільки до цієї дати для звернення до
суду з позовом було встановлено один
рік та позивач не був обізнаний про
його скорочення.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України, яка діяла до 30.07.2010 року,
виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі «Мельник проти
України" ( заява №23436/03).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів прийшла до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 24.11.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог до
з 01.01.2009 року по 23.11.2009 року - підлягає
скасуванню, з прийняттям ухвали про
відмову в поновленні позивачу строку
на звернення до суду з позовом та
залишенням цієї частини позовної заяви
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 197 п. 4
ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області -
задовольнити частково.

Постанову Оржицького районного суду
Полтавської області від 04.04.2011р. по
справі № 1623/2а-628/11 скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Оржицькому районі Полтавської області
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплати доплати до
пенсії у відповідності до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 01.01.2009 року по 23.11.2009 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Оржицькому районі Полтавської області
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплати доплати до
пенсії у відповідності до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 01.01.2009 року по 23.11.2009 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Оржицького
районного суду Полтавської області від
04.04.2011р. по справі № 1623/2а-628/11 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді (підпис) (підпис) Дюкарєва
С.В. Перцова Т.С.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: Жигилій С.П.