Справа № 351/1333/13-а, 2а-351/52/13
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
№ 876/13299/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відділу державної виконавчого
служби Косівського районного
управління юстиції Івано-Франківської
області на постанову Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 10 вересня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчого служби Косівського
районного управління юстиції
Івано-Франківської області та
державного виконавця Відділу
державної виконавчого служби
Косівського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Василинюк Тетяни Василівни про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання до вчинення дій та
стягнення моральної шкоди, -

встановив:

30 травня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідачів - ВДВС
Косівського РУЮ та його державного
виконавця Василинюк Т.В. в якому просив:
1) визнати неправомірними дії
(бездіяльність) ВДВС Косівського РУЮ в
особі державного виконавця Василинюк
Т.В.; 2) зобов'язати ВДВС Косівського РУЮ
в особі державного виконавця Василинюк
Т.В. вчинити усі дії передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», щодо виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа № 914/1554/2012; 3) стягнути з
державного виконавця Косівського РУЮ
Василинюк Т.В. на користь позивача
моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що на підставі
виконавчого листа № 914/1554/2012 від 12
вересня 2012 року виданого Снятинським
районним судом, державною виконавчою
службою Косівського районного
управління юстиції 31.07.2012 року відкрито
примусове виконання судового рішення
від 08.07.2012 року. Державний виконавець не
повідомляє про хід виконавчого
провадження, не відповідає на
листи-запити позивача, не звертався про
наявність у боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, не зроблено опис майна і не
накладено арешт. Виконання рішення
немайнового характеру здійснюється у
двомісячний строк, а виплата моральної
шкоди 3500 грн з пенсії проводиться 1 рік 5
місяців. Позивач вказує на те, що він є
людиною похилого віку, інвалідом 2
групи, потребує постійного лікування.
Відповідач своїми протиправними діями
спричинив позивачу моральну шкоду, яка
виразилась в болях серця, порушенні
зору (катаракта), головокружіння,
порушенні сну, змінився ритм життя.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
10.09.2013 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
(бездіяльність) державного виконавця
відділу ДВС Косівського РУЮ Василинюк
Т.В. У решті позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився ВДВС
Косівського РУЮ та оскаржив її в
апеляційному порядку. Просить
скасувати оскаржувану постанову,
оскільки державним виконавцем вжито
усіх заходів передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
спрямованих на виконання судового
рішення згідно виконавчого листа №
2-56/2012 від 24.02.2012 року. Звертає увагу, що
судом першої інстанції визнано
неправомірними дії державного
виконавця, однак не зазначено які саме.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити в
частині визнання неправомірними дій
(бездіяльності) державного виконавця,
оскільки державний виконавець не вжив
усіх заходів для примусового виконання
судового рішення.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, оскільки
вони зроблені без з'ясування того чи
належить цю справу розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 цього Кодексу
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Статтею 181 КАС України передбачені
окремі особливості щодо провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби. Зокрема, згідно із частиною 1
цієї статті, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлений інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Зі змісту наведених правових норм
випливає, що оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи органів
державної виконавчої служби в порядку
адміністративного судочинства можливе
за умови, що законом не встановлено
іншого порядку судового оскарження
таких рішень, дій чи бездіяльності.

Законом України від 4 листопада 2010 року
N 2677-VI, який набрав чинності з 09.03.2011 року
викладено в новій редакції Закон
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, відповідно
до ч. 4 ст. 82 якого, рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, з моменту набрання чинності
Законом України «Про виконавче
провадження» у новій редакції, тобто з
09.03.2011 року, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служи є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
виконавчого провадження.

Сторонами виконавчого провадження в
розумінні ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» є стягувач та
боржник.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем, який є стороною виконавчого
провадження та має статус стягувача, у
даній справі оскаржуються дії
(бездіяльність) державного виконавця
допущених під час виконання
виконавчого листа № 914/1554/2012 виданого
Снятинським районним судом 12.09.2012 року
у порядку ЦПК України, згідно якого на
користь позивача підлягає стягненню з
ОСОБА_3 3500 грн моральної шкоди.

Враховуючи наведені вище правові
норми, а також те, що позивачем, який є
стороною виконавчого провадження та
має статус боржника, оскаржується дії
(бездіяльність) державного виконавця
вчинені під час виконання виконавчого
листа виданого Снятинським районним
судом Івано-Франківської області в
порядку ЦПК України, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що цей спір
належить розглядати в порядку
цивільного судочинства, тобто судом
який постановив судове рішення та
видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвалу суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки судом першої інстанції під
час вирішення цієї справи допущено
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції у
відповідності ч. 1 ст. 195 КАС України
вважає за необхідне вийти за межі
доводів апеляційної скарги, скасувати
оскаржувану постанову, а провадження у
справі закрити.

При цьому, позивачу слід роз'яснити, що
цей спір належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчого служби Косівського
районного управління юстиції
Івано-Франківської області -
задовольнити.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 10
вересня 2013 року у справі у справі №
351/1333/13-а (2а/351/52/13) - скасувати, а
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін