Справа № 805/17714/13-а
Суддя: Ушенко С. В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р.
Справа №805/17714/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі - Матченко В.С.,

за участю

представника позивача - Чебаненка Є.О.
(за довіреністю),

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відділу Державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції в м.
Донецьку про визнання бездіяльності
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2а-4250 від 07.09.2011р.
незаконною, зобов'язання вжити всіх
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження" заходів,
направлених на повне та своєчасне
примусове виконання рішення суду №
2а-4250/10/0570, -

ВСТАНОВИВ:

Донецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу Державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції в м. Донецьку про
визнання бездіяльності щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-4250 від 07.09.2011р. незаконною,
зобов'язання негайно реалізувати права
та повноваження, передбачені ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження", щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2а-4250 від
07.09.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем в порушення
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV
(далі - Закон № 606) не здійснено належних
заходів щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2а-4250 від 07.09.2011р.,
виданого Донецьким окружним
адміністративним судом, про стягнення
з ТОВ "Компанія Інтерхліб" суми
заборгованості в розмірі 2 442,51 грн.
Таким чином, просив визнати
бездіяльність посадових осіб відділу
Державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку незаконною та
зобов'язати негайно реалізувати права
та повноваження, передбачені ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження", щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2а-4250 від
07.09.2011р.

В судовому засіданні 14.01.2014р. до початку
розгляду справи по суті представником
позивача надано заяву про зміну
позовних вимог, згідно якої останній
просить визнати бездіяльність щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-4250 від 07.09.2011р. незаконною та
зобов'язати відповідача вжити всіх
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження" заходів,
направлених на повне та своєчасне
примусове виконання рішення суду №
2а/4250/10/0570.

Представник позивача в судовому
засіданні з урахуванням наданої заяви
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеному у позові, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, але через
канцелярію суду надав письмову заяву
про здійснення розгляду справи без
його участі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши всі обставини
справи та оцінивши їх наявними
доказами за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

Позивач, Фонд соціального захисту
інвалідів (далі - Фонд) є бюджетною
установою, діяльність якої
спрямовується, координується та
контролюється Державною службою з
питань інвалідів та ветеранів.
Бюджетна установа Фонд є
правонаступником Фонду соціального
захисту інвалідів як урядового органу,
що визначено п.п.1-2 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14
квітня 2011 року № 129 (далі -Положення) (із
наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними
завданнями Фонду є реалізація в межах
своєї компетенції заходів щодо
забезпечення зайнятості та
працевлаштування інвалідів; виконання
програм щодо соціального захисту
інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд
завдань за погодженням з Міністерством
соціальної політики України та
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів України утворюються
територіальні відділення Фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що
передбачено п.12 Положення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що у спірних правовідносинах
Фонд виступає у якості суб'єкта владних
повноважень, який звернувся до
адміністративного суду на виконання
повноважень у публічно-правових
відносинах.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.04.2012 року відповідачем відкрито
виконавче провадження № ВП 32289721 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-4250, виданого Донецьким
окружним адміністративним судом
07.09.2011р., щодо стягнення з ТОВ "Компанія
Інтерхліб" суми боргу у розмірі 2 442,52
грн. (а.с. 7).

21.12.2012р. відповідачем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

14.11.2013р. відповідачем на підставі ст.ст.
11, 52 Закону України "Про виконавче
провадження" винесено постанову про
арешт коштів боржника - ТОВ "Компанія
Інтерхліб".

Відповідно до письмової заяви від
26.11.2013р. позивач 28.11.2013р. був
ознайомлений зі станом реалізації
виконавчого провадження, в результаті
чого встановлено, що державним
виконавцем у порушення вимог Закону
України "Про виконавче провадження",
окрім здійсненого запиту до Державної
податкової служби України (запит
здійснено 30.10.2013р.), не приймалось
належних заходів примусового
виконання вищевказаного виконавчого
документа.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до зазначеного Закону
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції
(далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 5
вказаного Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Суд вважає, що відповідачем під час
примусового виконання виконавчого
документа- виконавчого листа №
2а-4250/10/0570, виданого Донецьким окружним
адміністративним судом 07.09.2011р., не було
вчинено всіх передбачених діючим
законодавством дій для примусового
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Інтрехліб"
заборгованості у розмірі 2 442,51 грн.,
виходячи з наступного.

Як вже було зазначено, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочато примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.
32 цього Закону заходами примусового
виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону № 606 звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення.

Черговість стягнення на кошти та інше
майно боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Таким чином, нормами даного Закону
передбачено, що стягнення може бути
звернено на кошти та інше майно
(майнові права) боржника; на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; органами ДВС
здійснюються вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
та інші заходи, передбачені законом.

Крім того, згідно пп. 3 п. 3 ст. 11 Закону №
606 державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Статтею 65 Закону № 606 передбачено, що
готівка в національній та іноземній
валюті, що перебуває в касах або інших
сховищах боржника - юридичної особи,
підлягає невідкладному вилученню
після її виявлення та складання
відповідного акта державним
виконавцем. Копія акта вручається
представнику боржника - юридичної
особи.

Вилучена готівка зараховується на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби не пізніше
наступного робочого дня з моменту
вилучення.

Державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

У разі якщо після накладення державним
виконавцем арешту на кошти боржника -
юридичної особи у банках чи інших
фінансових установах боржник умисно не
виконує судове рішення і відкриває
нові рахунки у банках чи інших
фінансових установах, державний
виконавець надсилає відповідним
правоохоронним органам матеріали для
притягнення винних осіб до
кримінальної відповідальності.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 30 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку, що відповідачем в порушення
вищезазначених правових норм не
здійснено всіх передбачених Законом №
606 заходів примусового виконання
рішення Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а-4250/10/0570 у встановлений строк, а тому
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню .

У відповідності до приписів ст. 94 КАС
України судові витрати не підлягають
стягненню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 86, 94,
128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 181, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Відділу Державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції в м. Донецьку про визнання
бездіяльності щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2а-4250 від
07.09.2011р. незаконною, зобов'язання вжити
всіх передбачених Законом України "Про
виконавче провадження" заходів,
направлених на повне та своєчасне
примусове виконання рішення суду №
2а-4250/10/0570, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність
Відділу Державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції в м. Донецьку щодо примусового
виконання виконавчого листа №
2а-4250/10/0570, виданого Донецьким окружним
адміністративним судом від 07.09.2011р., за
виконавчим провадженням ВП № 32289721.

Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції в м.
Донецьку провести виконавчі дії щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-4250/10/0570, виданого Донецьким
окружним адміністративним судом від
07.09.2011р., за виконавчим провадженням ВП
№ 32289721, в порядку, передбаченому
Законом України "Про виконавче
провадження", у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено і
підписано 20.01.2014р., її вступну та
резолютивну частини проголошено в
судовому засіданні 14.01.2014р. в
присутності представника позивача та
приєднано до матеріалів справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Ушенко С. В.