Справа № 235/6938/13-а
Суддя: Воробйов С. О.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/235/16/14
Єдиний унікальний номер 235/6938/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Воробйова С.А.

при секретарі
Подлєсній О.А.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача Косенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання неправомірною
відмови в перерахунку пенсії,
скасування рішення про відмову в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання неправомірною
відмови в перерахунку пенсії,
скасування рішення про відмову в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії посилаючись на те, що вона
вийшла на пенсію державного службовця
30.08.2011 року з посади заступника
начальника Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області.

Для призначення пенсії вона надала
відповідачу довідки та розшифровки про
складові заробітної плати видані
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Донецької
області, до яких не було включено суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексацію грошових доходів. Також
вона надала довідку, в якій надбавка за
вислугу років відображена у розмірі 30%
за стаж державної служби 22 роки 10
місяців 19 днів.

При обчисленні розміру пенсії
відповідачем не було враховано
фактично нараховану та отримувану нею
винагороду за вислугу років у розмірі
35% посадового окладу, надбавки за
спеціальне звання, з яких справлявся
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім того, при
обчисленні розміру пенсії
відповідачем не була врахована
щомісячна індексація грошових доходів.

У жовтні 2013 року із судових рішень їй
стало відомо, що відповідач незаконно
зменшував на 5% винагороди за вислугу
років, а також не враховував
матеріальну допомогу на оздоровлення
та щомісячну індексацію грошових
доходів, тому вона звернулася до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області, тобто за місцем роботи, про
видачу нових довідок про складові
заробітної плати, одержавши які, вона
21.11.2013 року надала відповідачу із
заявою щодо проведення повного
перерахунку її пенсії з моменту
призначення виходячи із розрахунку 90%
від заробітної плати з урахуванням
повної суми винагороди за вислугу
років у 35% від посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та щомісячної індексації грошових
доходів станом на 31.08.2011 року.

Однак, відповідач рішеннями від 27.11.2013
року та від 12.12.2013 року відмовив їй в
перерахунку пенсії з посиланням на
ст.ст.33,37 Закону України «Про державну
службу».

Вона вважає, що в виконанні перерахунку
пенсії їй було безпідставно
відмовлено, тому просить суд визнати
неправомірними дії відповідача щодо
вилучення зі складу її
середньомісячної заробітної плати при
обчисленні розміру пенсії державного
службовця 5% винагороди за вислугу
років, матеріальної допомоги на
оздоровлення, індексації заробітної
плати, з яких сплачувалися внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року- єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; визнати
неправомірним рішення про відмову в
перерахунку пенсії від 27.11.2013 року та
12.12.2013 року; зобов'язати відповідача
здійснити їй перерахунок та виплату
пенсії з 31.08.2011 року із розрахунку 90% від
заробітної плати з урахуванням повної
суми винагороди за вислугу років у
розмірі 35% від посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на
позовних вимогах наполягала, просила
їх задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав та вважає вимоги позивача
такими, що не підлягають задоволенню
посилаючись на ст.ст.33,37 Закону України
«Про державну службу», згідно яких
матеріальна допомога та індексація, як
складова заробітної плати державного
службовця, не передбачена та пенсія
державним службовцям призначається
від сум заробітної плати, на яку
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали адміністративної справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка з 30.08.2013
року вийшла на пенсію держслужбовця з
посади заступника начальника
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області, маючи стаж державної служби 22
років 10 місяців 19 днів, що дає право на
одержання винагороди за вислугу років,
розмір якої на момент виходу на пенсію
складав 35% виходячи з посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання (а.с.17).

Позивачем для призначення пенсії були
надані до Управління Пенсійного фонду
України в м.Красноармійську та
Красноармійському районі довідки та
розшифровки про складові заробітної
плати виданій її за місцем роботи в
Красноармійській об'єднаній державній
податковій інспекції Донецької
області.

У зв'язку з тим, що довідки та
розшифровки про складові заробітної
плати не містили дані про фактичний
стаж роботи позивача, а також повний
перелік складових заробітної плати, то
відповідач при нарахуванні пенсії
врахував лише винагороду за вислугу
років в розмірі 30% посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання тобто, на
5% зменшив надбавки за високі
досягнення у праці, тому позивач
звернувся до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області для
надання нових довідок, та отримавши які
21.11.2013 року знову звернулася до
відповідача із заявою щодо проведення
повного перерахунку її пенсії з
моменту призначення виходячи із
розрахунку 90% від заробітної плати з
урахуванням повної суми винагороди за
вислугу років у 35% від посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання, матеріальної допомоги на
оздоровлення та щомісячної індексації
грошових доходів станом на 31.08.2011 року.

Рішеннями від 27.11.2013 року (а.с.46) та від
12.12.2013 року (а.с.50) відповідач відмовив
позивачу в перерахунку пенсії з
посиланням на ст.ст.33, 37 Закону України
«Про державну службу».

Із матеріалів адміністративної справи
і це встановлено в судовому засіданні
вбачається, що відповідно до ч.2 ст.33
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року №3723-ХП (далі -Закон
№ 3723-ХП) заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

04 лютого 2003 року набув чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну службу» від 16
січня 2003 року N 432-ІУ, яким внесено зміни
до зазначеного закону та доповнено
його статтею 371, якою визначено порядок
і умови перерахунку пенсії державним
службовцям. Зокрема, у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до статті 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про державну
службу» - на Кабінет Міністрів України
було покладено обов'язок у тримісячний
термін привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№865 (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України (для службовців
Національного банку України
відповідно до рішень його Правління)
після набрання чинності Законом
України від 16 січня 2003 року № 432-ІУ «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну службу заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України «Про державну
службу», визначається в такому порядку:

1)пенсіонерам, які на момент
перерахунку пенсії продовжують
працювати на посаді, з якої призначено
пенсію, - на підставі поданої довідки
про одержувану заробітну плату на
момент перерахунку;

2)іншим пенсіонерам - на підставі
документів, поданих на час перерахунку,
виходячи із сум заробітної плати, яку
одержує працюючий державний
службовець на відповідній посаді, з
якої призначено (перераховано) пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та
вислугу років враховуються в розмірах,
установлених Кабінетом Міністрів
України (для службовців Національного
банку України у розмірах, установлених
його Правлінням) на момент виникнення
права на перерахунок за відповідною
посадою та рангом на момент
призначення (перерахунку) пенсії;

- надбавки за знання та використання в
роботі іноземної мови, за почесне
звання «заслужений», за роботу з
таємними документами залежно від
ступеня таємності інформації, доплата
за науковий ступінь кандидата або
доктора наук враховуються в розмірах,
установлених Кабінетом Міністрів
України на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично
встановлені особі;

- премія, крім премій, зазначених у
другому реченні цього абзацу, та інші
надбавки враховуються в середніх
розмірах відносно визначених
законодавством таких виплат за
відповідною посадою (посадами) у тому
державному органі, звідки особа вийшла
на пенсію, на момент виникнення права
на перерахунок.

Що стосується позовних вимог про
включення в розрахунок пенсії
середньомісячного розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення,
то за змістом статті 37 Закону № 3723-ХІІ
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці»(далі -Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року № 1788-ХП «Про
пенсійне забезпечення»(далі - Закон №
1788-ХП) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003
року № 105 8-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(далі -
Закон № 1058-ІУ) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

На суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань і
індексацію нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що відображено у
наданій довідці форми N5-1 (а.с.44-45).

Таким чином, суд вважає, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, включається до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є правильним, оскільки
перевага має надаватись не положенням
законів № 3723-ХІІ та № 108/95-ВР, які щодо
спірних відносин є загальними, а
спеціальним нормам, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ Ю58-ІУ та стаття 66 Закону № 1788-ХП.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена в постанові від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до існуючої судової
практики ст.33 Закону України «Про
державну службу» визначає умови оплати
праці державних службовців, а не умови
їх пенсійного забезпечення, а тому якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у розмірі 35% до
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований при
обчисленні пенсії державного
службовця.

Частиною першою ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В судовому засіданні було встановлено,
що предметом спору по даному
адміністративному позову є незаконне
неврахування при обчисленні пенсії
матеріальної допомоги як складової
заробітної плати позивача, що
підтверджується змістом позовних
вимог, за якими позивач просить
зобов'язати відповідача здійснити їй
перерахунок пенсії з 31.08.2011 року, тобто
з дня її призначення.

За таких обставин суд вважає, що при
визначенні дати з якої відповідач
зобов'язаний здійснити перерахунок
пенсії позивачу необхідно виходити з
вимог ст.ст.99,155 КАС України щодо
строків звернення до суду та наслідків
пропуску цих строків.

Позивач із позовом до суду звернулася
04.12.2013 року (а.с.2).

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюються шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Суд вважає, що позивач повинна була
дізнатися про порушення своїх прав ще
при призначенні їй пенсії у серпні 2011
році, а тому позивач пропустила строк
звернення до суду для вимог по 03.06.2013
року включно.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо останню подано
з пропущенням строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

З огляду на вимоги ст.ст.100,107 КАС
України суд зазначає, що пропуск
позивачем строку звернення до суду
виключає можливість розгляду справи з
прийняттям рішенням по суті спору про
задоволення чи відмову позову за
вказаний період, а є підставою для
залишення позову в цій частині без
розгляду.

Суд вважає, що не підлягають
застосуванню в частині
нерозповсюдження на спірні
правовідносини строків звернення до
суду положення ст.46 Закону України №1058
та ст.87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 з
огляду на наступне.

Згідно ст.87 Закону України №1788 не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Однак, з 1 січня 2004 року набрав чинності
Закон №1058-ІV. Відповідно до пункту 16
розділу ХV «Прикінцеві положення»
цього Закону до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (1788-12) застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Таким чином, положення статті 87
Закону № 1788 до даних відносин
застосуванню не підлягають.

Відповідно ж до статті 46 Закону №
1058-ІV виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком лише
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, що її призначає і виплачує.
Оскільки позивачу спірна частина
пенсій нарахована не була, а також з
огляду на те, що сам перерахунок пенсії
є похідним від неправомірних дій або
бездіяльності відповідного суб'єкту
владних повноважень, для оскарження
яких ст.99 КАС України
встановлюється шестимісячний строк,
підстав для застосування цих положень
немає.

Суд вважає, що матеріали справи не
містять жодних даних про поважність
причин пропуску позивачем строку
звернення до суду для позовних вимог за
період з 31.08.2011 року по 03.06.2013 року
включно, у зв'язку з чим позовні вимоги
за вказаний період підлягають
залишенню без розгляду.

Оскільки відмова в перерахунку пенсії
позивачу з урахуванням сум
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати відповідачем
оформлена відповідними рішеннями від
27.11.2013 року та 12.12.2013 року, то для
повного захисту прав позивача, суд
вважає необхідним визнати
протиправним вказані рішення
відповідача та скасувати їх, а не
визнавати протиправними дії
відповідача щодо відмови у перерахунку
пенсії, як в позові просив позивач.

З приводу вимоги позивача здійснити
перерахунок пенсії виходячи з 90%
розміру пенсії від заробітної плати
суд вважає неможливим задовольнити ці
вимоги з наступних підстав.

За приписами статті 37 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року №3723-12 (надалі Закон № 3723), із
змінами та доповненнями внесеними
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, яка регулює
пенсійне забезпечення державних
службовців, пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не
є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, яким
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України, у тому числі і в статті 37
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-12 викладеної у
новій редакції, максимальний розмір
пенсії (крім пенсійних виплат, що
здійснюються з Накопичувального
пенсійного фонду) або щомісячного
довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до законів
України «Про державну службу» не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Вирішуючи питання про застосування
статті 37 Закону України «Про державну
службу» у часі, суд виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийняті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.11 ч.2, 158-163, 186 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання неправомірною
відмови в перерахунку пенсії,
скасування рішення про відмову в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, - задовольнити частково.

Рішення Управління Пенсійного фонду
України в м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 27.11.2013 року та від 12.12.2013
року про відмову в перерахунку пенсії
ОСОБА_1 визнати протиправним та
скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області здійснити з 04.06.2013 року
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця ОСОБА_1 із
розрахунку 80% від заробітної плати з
урахуванням повної суми винагороди за
вислугу років у розмірі 35% від
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання, матеріальної
допомоги на оздоровлення, індексації
заробітної плати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 31.08.2011
року по 03.06.2013 року залишити без
розгляду.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судовий
збір в сумі 68,82 грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя