Справа № 311/73/14-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

311/73/14-а 17.01.2014
Справа № 6а/311/5/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
м.Василівка

Суддя Василівського районного суду
Запорізької області Сидоренко Ю.В., при
секретарі Щербань М.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Василівка заяву ОСОБА_1 про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Василівського
районного суду Запорізької області із
заявою про зміну способу і порядку
виконання судового рішення. В
обґрунтування поданої заяви зазначає,
що листом Управління праці та
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області від
26.11.2013 року йому повідомлено, що п.1
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників, затвердженого
Постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845 у
редакції Постанови КМУ від 30.01.2013 року
№ 45, затверджений Порядок, який регулює
механізм виконання рішень про
стягнення коштів. Виконання рішень
щодо зобов'язання боржника, а саме
Управління праці та соціального
захисту населення Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області «здійснити
перерахунок та виплатити» зазначеним
порядком не регулюється та
запропоновано звернутися до суду, який
видав виконавчий лист із заявою про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення. Тому він вимушений
звернутися до суду з даною заявою, в
якій просить постановити ухвалу про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, а саме: стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області на користь ОСОБА_1
відшкодування вартості придбаних
ліків в сумі 465 грн. 55 коп. Крім того,
просить постановити ухвалу про
поновлення строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання та
надіслати йому виконавчий лист після
ухвалення зміни способу і порядку
виконання судового рішення та
поновлення строку пред'явлення
документа до виконання.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не
з'явився, про день та час розгляду
справи судом повідомлений своєчасно,
належним чином та у встановленому
законом порядку, телефонограмою
висловив своє прохання розглянути
заяву без його участі, з»явитися до
суду не може за станом здоров'я, подану
ним заяву підтримує у повному обсязі та
просить її задовольнити.

Представник боржника Управління праці
та соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області в
судове засідання не з'явився, про час і
місце слухання справи повідомлений
судом своєчасно на належним чином,
надав суду заяву, в якій просить
розглядати заяву ОСОБА_1 у відсутність
їх представника, вимоги заявника не
визнають.

Суд вважає за можливе розглянути
подану ОСОБА_1 заяву про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
відсутність нез'явившихся осіб,
оскільки про день та час розгляду заяви
останні були повідомлені судом
своєчасно та належним чином та їх
неявка в судове засідання не
перешкоджає розгляду заяви, відповідно
до положень ч.2 ст.263 Кодексу
адміністративного судочинства України

Вивчивши надані сторонами документи,
матеріали адміністративної справи №
2а/802/32/12, суд вважає необхідним подану
ОСОБА_1, заяву про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
задовольнити частково з наступних
підстав.

При вивченні матеріалів
адміністративної справи судом
встановлено, що заявник ОСОБА_1 є
інвалідом I групи і має пільги,
встановлені для ветеранів війни -
інвалідів війни, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 14 серпня
2007 року (а.с.3).

10.05.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Василівського районного суду
Запорізької області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області про визнання дій
протиправними та зобов"язання
відшкодування витрат по оплаті ліків
за рецептами лікарів.

Постановою Василівського районного
суду Запорізької області від 28.05.2012
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено (а.с.29-30).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року апеляційна

скарга ОСОБА_1 задоволена частково,
постанова Василівського районного
суду Запорізької області від 28.05.2012
року скасована та прийнята нова
постанова, якою позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, визнана
протиправною відмова Управління праці
та соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області у
здійсненні відшкодування ОСОБА_1
вартості придбаних ліків на суму 165,55
грн.; зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області
здійснити відшкодування ОСОБА_1
вартості придбаних ліків у сумі 465,55
грн. В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (далі - Закон), інвалідам війни
та прирівняним до них особам надаються
пільги на безплатне одержання ліків,
лікарських засобів, імунобіологічних
препаратів та виробів медичного
призначення за рецептами лікарів.

Згідно приписів п.п.«б» п.4 ч.1 ст.89
Бюджетного кодексу України, до
видатків, що здійснюються з районних
бюджетів та враховуються при
визначенні обсягу міжбюджетних
трансфертів, належать видатки на
додаткові виплати населенню на
покриття витрат з оплати
житлово-комунальних послуг (житлові
субсидії населенню), пільги окремим
категоріям громадян, що надаються:
ветеранам війни; особам, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"; особам, які мають
особливі заслуги перед Батьківщиною
тощо.

Відповідно до ч.1 ст.102 Бюджетного
кодексу України, видатки місцевих
бюджетів, передбачені у підпункті "б"
пункту 4 частини першої статті 89 цього
Кодексу, проводяться за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на здійснення
державних програм соціального захисту
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Системний аналіз ч.5 ст.102 Бюджетного
кодексу України вказує на те, що особи,
на яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» мають ряд
пільг, крім пільг на одержання ліків.

Статтею 152 Конституції України
зазначено, що у разі визнання
неконституційними закону або його
окремих положень, він втрачає свою дію.

Право позивача на отримання ліків,
лікарських засобів, імунобіологічних
препаратів та виробів медичного
призначення за рецептами лікарів,
відповідно до ч.1 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не залежить від
наявності чи відсутності грошових
коштів та належного фінансування, таке
право надане державою та закріплено
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Будь-яке конвенційне право передбачає
ряд правомочності, тобто що надаються
особі відповідно до Конвенції про
захист прав людини і основних свобод і
Протоколів до неї в їх тлумаченні
Європейським Судом з прав людини
можливостей. Невиконання державою
своїх соціальних зобов'язань стосовно
окремих осіб, ставить громадян у
нерівні умови, підриває принцип довіри
особи до держави, що закономірно
призводить до порушення принципів
соціальної, правової держави.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував в своїх
рішеннях, що держава не може посилатися
на відсутність коштів як на підставу
невиконання нею взятих на себе
зобов'язань, а також звертав увагу на
принцип відповідальності держави, який
полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду
з прав людини, відповідно до якої
Держава не має права посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися і зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом і має автоматичної прямої дії
(Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office).
Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб,які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
Держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб,
а не доводити їх до неможливості на
повноцінне лікування, харчування і
життя.

Тобто, між заявником і Державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання Держави забезпечити
державний соціальний захист громадян
які постраждали, втратили
працездатність і стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та не мають фізичної змоги працювати і
забезпечувати собі гідне існування, а
інколи і виживання.

Так, при розгляді справи «Кечко проти
України» від 8 листопада 2005 року,
Європейського суду з прав

людини зазначив, що Держава в межах
свободи дій, вправі визначати, які
надбавки виплачувати своїм громадянам
з Державного бюджету. Однак, якщо
існуючі правовідносини передбачають
виплату певних надбавок і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах (п. 23 рішення
суду).

Орган держави - боржник не може
посилатися на недостатнє фінансування
у якості виправдання несплати
відшкодування, встановленого рішенням
суду. Передбачається, що та чи інша
затримка виконання судового рішення
при визначених обставинах може бути
виправдана. Але, затримка не може бути
такою, що порушила би саму суть права,
гарантованого пунктом 1 статті 6
Конвенції (Постанова Великої Палати
Європейського Суду по справі
«Іммобіліаре Саффі» проти Італії»
("Immobiliare Saffi" v.Italy).

У рішенні по справі
«Совтрансавто-Холдинг проти України»,
Європейський суд з з прав людини,
зокрема, зазначив, що випадки втручання
з боку органів державної виконавчої
влади у здійснення правосуддя
відображають брак поваги до самого
функціонування судової гілки влади:
«...правові системи, що передбачають
процедури протесту і, таким чином,
можливість відміни остаточних судових
рішень, що повторюється, є, як такі,
несумісними з принципом правової
визначеності, що є одним з
фундаментальних аспектів принципу
законності по сенсу п.1 ст.6 Конвенцій,
що тлумачить в світлі рішення у справі
«Брумареську» (Brum rescu) ...».

Європейським Судом по правам людини
при винесені Рішення від 8.11.2005 року по
справі «Кечко проти України» вказано:
«Суд не приймає аргумент уряду
відносно бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
обов'язків».

У справі «Sovtransavto Holding v.Ukraine»
Європейський суд вказав, що принцип
юридичної визначеності є складовою
частиною принципу верховенства права -
фундаментальної цінності
демократичного суспільства. Водночас,
як зазначено у справі «Ryabykh v. Russia»,
принцип юридичної визначеності
передбачає повагу до остаточного
судового рішення. Тобто, сторони у
справі не можуть вимагати нового
провадження у справі, в якій судом
ухвалено остаточне рішення, з метою
перегляду чи прийняття нового рішення.
Заявник вважає, що й держава в особі її
компетентних органів не може
ухвалювати нормативно-правові акти
(закони та підзаконні акти) чи
право-інтерпретуючі акти (рішення щодо
офіційного тлумачення Конституції та
законів), які фактично унеможливлюють
чи припиняють виконання судових
рішень. Навіть за умови набрання
законної сили та остаточності судових
рішень, державні органи унеможливили
їх виконання, чим порушили принцип
юридичної визначеності, а відтак - і
принцип верховенства права. За
правовою позицією Європейського суду,
право на юридичну визначеність
охоплюється правом на справедливий суд
(справа «Stefanica and others v. Romania»), що
підтверджує порушення законних прав та
інтересів заявника ОСОБА_1

Відповідно до положень ст.263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду (частина 1). Суд
розглядає питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду (частина 2). Ухвалу
суду за результатами розгляду питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути оскаржено в
загальному порядку (частина 3).

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст.14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень»

виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником яких є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а у разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

У відповідності з положеннями ст.2
цього Закону, держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником яких є:
державний орган, державне
підприємство, юридична особа.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд приходить до
висновку про обґрунтованість поданої
ОСОБА_1 заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення та
вважає необхідним подану ним заяву
задовольнити частково та змінити
спосіб виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області про
визнання дій протиправними та
зобов"язання відшкодування витрат по
оплаті ліків за рецептами лікарів,
визнавши способом виконання судового
рішення - стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області на
користь заявника ОСОБА_1 вартості
придбаних ліків у сумі 465,55 грн.

Відповідно до вимог ст.261 КАС України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено. Заява про поновлення
пропущеного строку подається до
адміністративного суду, який видав
виконавчий лист або до
адміністративного суду за місцем
виконання. Суд розглядає заяву про
поновлення пропущеного строку в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає необхідним в задоволені заяви
ОСОБА_1 в частині вимог про поновлення
строку пред'явлення документа до
виконання відмовити, оскільки
відповідно до приписів ст.261 КАС
України заявник повинен звертатися до
адміністративного суду з окремою
заявою про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання з викладенням
поважності причин пропуску звернення
до суду, яка розглядається судом в
десятиденний строк. Однак, з окремою
заявою про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання з викладенням
поважності причин пропуску звернення
до суду, ОСОБА_1 до суду не звертається,
відповідно до вимог ст.261 Кодексу
адміністративного судочинства
України, тому за відсутністю належно
оформленої окремо поданої ОСОБА_1 заяви
про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання з викладенням поважності
причин пропуску звернення до суду, яка
не може розглядатися одночасно із
заявою про зміну способу і порядку
виконання судового рішення, суд вважає
необхідним заявнику ОСОБА_1 в цій
частині поданої ним заяви відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.261,263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і
порядку виконання судового рішення -
задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області про
визнання дій протиправними та
зобов"язання відшкодування витрат по
оплаті ліків за рецептами лікарів.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області на
користь ОСОБА_1 суму відшкодування
вартості придбаних ліків в розмірі - 465
(чотириста шістдесят п'ять) гривень 55
копійок.

В іншій частині заявлених вимог -
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Василівський районний суд Запорізької
області в п'ятиденний строк з дати
проголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів
з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області
Ю.В.
СИДОРЕНКО