Справа № К/9991/70645/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/70645/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12.12.2007р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
02.08.2011р. у справі № 2а-279/07 за позовом
ОСОБА_4 до Черкаської міської ради,
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, треті особи: Черкаське
міське управління земельних ресурсів,
ОСОБА_5, КП ВЖ РЕУ-5, про скасування
рішення та Державного акту, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ОСОБА_4 звернулась до
Черкаської міської ради, виконавчого
комітету Черкаської міської ради з
позовом, в якому просила скасувати
рішенням 8-ї сесії Черкаської міської
ради № 8- 325 від 05.07.2005 р. та акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, вказане рішення
прийнято з порушенням вимог ст. ст. 95, 96,
106, 121, 155, 211 Земельного кодексу України;
ст.ст. 14, 152, 212- 3, 213 КпАП України, а саме
порушенням добросусідських відносин
та зміщення територіальної межі
суміжної земельної ділянки. Також,
позивач вказує на те, що у разі
наявності спірного питання по межах
земельних ділянок, яке не вирішено між
власниками ділянок, то приватизація
можлива тільки після рішення суду.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 12.12.2007р., залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
02.08.2011р., в задоволенні позову
відмовлено. Суди попередніх інстанцій
дійшли висновку про обґрунтованість
спірного рішення.

На постанову Соснівського районного
суду м. Черкаси від 12.12.2007р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду 02.08.2011р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 являється
власником 81/100 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі -
продажу від 13.09.2003р. та від 21.04.1981р. іншим
власником даного домоволодіння
являється ОСОБА_6, частка якої у
спільному володінні земельною
ділянкою складає, відповідно, 19/100
частин домоволодіння.

З матеріалів справи вбачається, що
26.03.2004 ОСОБА_5 звернувся до виконкому
Черкаської міської ради із заявою про
надання дозволу на розробку
документації із землеустрою для
передачі у власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1.

Листом від 06.04.2004 №3593-2 виконком
Черкаської міської ради повідомив
ОСОБА_5 про надання згоди на розробку
документації із землеустрою.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_5 звернувся
до землевпорядної організації, яка
була вказана у листі виконкому
Черкаської міської ради, а саме ТОВ
«Геоземпроект» для складання проекту
землеустрою.

Так, на а.с. 50 міститься Акт визначення
та погодження меж земельної ділянки в
натурі від 06.09.2004р., який підписаний,
зокрема суміжними землекористувачами,
а також співвласником земельної
ділянки.

Окрім того, в матеріалах справи
міститься позитивний висновок
державної землевпорядної експертизи
від 07.04.2005р. №1441.

За результатами розгляду технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право на земельну ділянку гр. ОСОБА_5
рішенням 8-ї сесії Черкаської міської
ради № 8- 325 від 05.07.2005р. ОСОБА_5 передано
у власність земельну ділянку площею 758
кв.м. по АДРЕСА_1 та 13 кв.м. у спільну
сумісну власність з гр. ОСОБА_6 за
вказаною адресою.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г"
статті 12 Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

За приписами ст.116 ЗК України (в
редакції. яка була чинна на момент
виникнення спірних правовідносин)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 цього Кодексу встановлено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно ч.1 ст..125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_5 було дотримано
вказані вище вимоги чинного
законодавства під час оформлення
документів із землеустрою, а сесією
ради прийнято рішення в межах, наданих
чинним законодавством.

Окрім того, слід зазначити, що згідно ч.1
ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 цього Кодексу встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з положеннями статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент звернення
до суду) до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. Суб'єкт
владних повноважень має право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, встановлених законом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
рішенням Комісії по вирішенню
земельних спорів у межах м. Черкаси від
02.08.2004р. визнано, що межі земельних
ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 є такими,
що не порушують прав власників
домоволодіння по АДРЕСА_3,
співвласницею якого є позивач.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
оскаржуване рішення прийнято сесією
ради в межах повноважень та є таким, що
не порушує прав та законних інтересів
позивача.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для задоволення касаційної скарги
судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12.12.2007р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду 02.08.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: