Справа № 804/11194/13-а
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р. Справа № 804/11194/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кучми К.С., розглянувши в порядку
письмового провадження у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційного підприємства
«Ювіс» до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
адміністративного суду з
вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами
проведеної документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
ВКП «Ювіс» з питання здійснення
експортних операцій та їхнього
відображення у податковому обліку
період квітень 2012 р., червень 2012 р.,
липень 2012 р., серпень 2012 р., вересень 2012
р. ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська були зроблені
протиправні висновки щодо
встановлених порушень вимог чинного
законодавства, які призвели до
винесення необґрунтованого
податкового повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № . Позивач, вважає
висновки податкового органу в акті
перевірки є протиправними і
безпідставними, такими, що зроблені з
порушенням норм законодавства,
оскільки господарські правовідносини
між ТОВ ВКП «Ювіс» та його
контрагентами підтверджені
відповідними первинними документами,
що свідчить про наявність
господарської мети та направлення на
реальне настання правових наслідків.

ТОВ ВКП «Ювіс» зверталося зі скаргою до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області. За
результатами розгляду скарги винесено
рішення від 09.07.2013 року вих.№943/10/10-25,
котрим скаргу товариства на податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року №
залишено без задоволення та
збільшено на 11652,5 грн. (9 322 грн. -
основний платіж; 2 330,5 грн. - штрафна
(фінансова) санкція суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, визначену в податковому
повідомленні-рішенні від 08.05.2013 року №
. За таких обставин, позивач
просив суд:

- визнати недійсним у повному обсязі
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
від 08.05.2013 року № з урахуванням
рішення вих. №943/10/10-25 від 09.07.2013 р. щодо
нарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в сумі 334 967
грн. та штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) в сумі 83 741,75 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України
судові витрати в сумі сплаченого
судового збору на його користь.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила суд позов
задовольнити та зазначила, що надала
суду всі докази в обґрунтування
заявлених позовних вимог та не
заперечувала проти подальшого
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідач подав письмові заперечення
на адміністративний позов, в яких
зазначив, що документальною
позаплановою невиїзною перевіркою
позивача було встановлено: купівля
труб та їх подальша реалізація на
експорт за ціною, нижчою від ціни
придбання, не були зумовлені
характером виробничої або іншої
господарської діяльності ТОВ ВКП
«Ювіс», оскільки не мали на меті
отримання доходу від цих операцій.
Намір одержати дохід лише обраний
суб'єктом господарювання у спосіб -
шляхом отримання податкової вигоди у
вигляді податкового кредиту з ПДВ - не
можна розглядати як самостійну ділову
мету.

Разом із цим, наявність у ТОВ ВКП «Ювіс»
неналежно оформлених документів які
відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцем податкових
накладних, не є підставою для отримання
податкового кредиту, оскільки не
встановлено об'єктивність причини
продажу товару за ціною нижчою від ціни
придбання, а відповідно і
правомірність формування витрат та
податкового кредиту. Таким чином,
відповідач просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційне підприємство
«Ювіс» () зареєстроване
07.06.1994 року Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради за №
3005394 та перебуває на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Судом також встановлено, що у період з
29.03.2013 року по 11.04.2013 року, на підставі
наказу від 28.03.2013 року за № 610, ДПІ у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ ВКП
«Ювіс» (код за ) з питання
здійснення експортних операцій та
їхнього відображення у податковому
обліку період квітень 2012 р., червень 2012
р., липень 2012 р., серпень 2012 р., вересень
2012 р. За результатами перевірки був
складний акт перевірки від 18.04.2013 р.
№2346/221/19293004.

Згідно висновків акту перевірки від
18.04.2013 р. №2346/221/19293004 ТОВ ВКП «Ювіс»
встановлені наступні порушення:

-п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та
доповненнями, підприємством завищено
податковий кредит 2012 року на 334 967,32 грн.
в т.ч. періодах: квітень 2012 р. - на 64 183,84
грн.; червень 2012 р. - на 64 786,32 грн.; липень
2012 р. - на 67 162,45 грн.; серпень 2012 р. - на 60
609,71 грн.; вересень 2012 р. - на 78 225 грн.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі даного акту перевірки
відповідачем були винесені спірні
податкові повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № , яким нараховане
грошове зобов'язання з ПДВ в сумі 325 645
грн. та штрафні (фінансові) санкції в
сумі 81 411,25 грн. та № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
ПДВ за звітний період квітень 2012 року
на суму 9 322 грн.

Позивач не погодився із висновками
акта перевірки та 25.04.2013 року подав
скаргу на дії посадових осіб щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки від
18.04.2013 р. №2346/221/19293004, яка була залишена
без задоволення листом за
вих.№18143/10/22-114 від 07.05.2013 року.

17.05.2013 року позивач звернувся зі
скаргою до Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області. За результатами розгляду
скарги винесено рішення вих.№943/10/10-25
від 09.07.2013 року, котрим скаргу
товариства на податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року №
залишено без задоволення,
збільшено на 11 652,5 грн. (9 322 грн. -
основний платіж; 2 330,5 грн. - штрафна
(фінансова) санкція суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, визначену в податковому
повідомленні-рішенні від 08.05.2013 року №
, прийнятого ДПІ у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська. Рішенням
вих.№ 943/10/10-25 від 09.07.2013 року скасовано
податкове повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № , котрим зменшено
розмір від'ємного значення ПДВ за
звітний період квітень 2012 року на суму 9
322 грн.

Після чого, 15.07.2013 року позивачем подано
скаргу до Міністерства доходів і
зборів України, яку залишено без
задоволення рішенням від 07.08.2013 року
вих.№ 8431/6/99-99-10-01-15.

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № щодо нарахування
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 325 645
грн. та штрафні (фінансові) санкції в
сумі 81 411,25 грн., прийнятого ДПІ у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, з урахуванням рішення ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 09.07.2013 року вих.№943/10/10-25
щодо збільшення на 11 652,5 грн. (9 322 грн. -
основний платіж; 2 330,5 грн. - штрафна
(фінансова) санкція) суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість є предметом спору, який
передано на вирішення суду.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Відповідно до п.п.14.1.27. п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником)

У відповідності до п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134
ПК України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Згідно п.138.2. ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.1. п.139.1. ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності.

Отже, до складу валових витрат можуть
бути віднесені витрати, які
безпосередньо пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
реалізацією продукції (робіт, послуг).

Пунктом 185.1. ст.185 Податкового кодексу
України визначено, що об'єктом
оподаткування (податком на додану
вартість) є операції платників податку
з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

В силу п.44.1. ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Пунктом 198.1. ст.198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8.
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9. статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1. статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку:

-з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

-з придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом
201.11. статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту

Аналізуючи зазначені норми
Податкового кодексу України суд
приходить до висновку, що право на
віднесення сум податку на додану
вартість, сплачених при придбанні
товару, до податкового кредиту виникає
у суб'єкта господарювання в разі
фактичного придбання товару, наявності
первинних документів та використання в
господарській діяльності цього товару.

Так, у акті перевірки від 18.04.2013 р.
№2346/221/19293004 зазначено, що операція з
реалізації товару ТОВ ВКП «Ювіс»
попередньо отриманого від ПРАТ
«Сентравіс продакшн Юкрейн» не має за
своєю сутністю економічної
доцільності, оскільки фактичні витрати
на придбання та подальшу реалізацію
цього товару на 246 437,06 грн. перевищують
дохід від його реалізації на експорт.
Фактичним джерелом вигідності цієї
операції для ТОВ ВКП «Ювіс» є лише
податкова вигода у вигляді податкового
кредиту на суму 334 967,32 грн., яка полягає
у можливості несплати на цю суму до
Державного бюджету України податку на
додану вартість.

Відповідач також у акті перевірки
зазначає, що наявність у ТОВ ВКП «Ювіс»
належно оформлених документів, які
відповідно до ПК України необхідні для
віднесення певних сум податкового
кредиту, зокрема виданих продавцем
податкових накладних, не є підставою
для отримання податкового кредиту,
оскільки не встановлено об'єктивність
причин продажу товару за ціною, нижчою
від ціни придбання, а відповідно і
правомірність формування витрат та
податкового кредиту.

У відповідності до ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд критично ставиться до
вищезазначених тверджень відповідача,
оскільки відповідно до висновків
судово-економічної експертизи №
2439/2440-13 від 27.11.2013 року, призначеної
згідно ухвали суду від 24 вересня 2013
року, /а.с.7-23 том ІІ/ встановлено, що
01.10.2010 між ЗАТ «Сентравіс продакшн
Юкрейн» (постачальник) та ТОВ ВПК
«Ювіс» (покупець) укладено договір №
09-1/681, відповідно до умов якого,
постачальник зобов'язується поставити
покупцю трубну продукцію в кількості і
номенклатурі, наведеним в
специфікаціях відповідних додаткових
угод, які є невід'ємною частиною даного
договору. Покупець зобов'язується
здійснювати прийом та оплату
замовленого товару в строки,
передбачені даним договором. Договір
підписано уповноваженими особами та
скріплено печатками сторін.

Відповідно до накладних, що містяться в
матеріалах справи, на виконання умов
договору № 09-1/681 від 01.10.2010 р., було
поставлено продукції на загальну суму
2009803,90 грн. з ПДВ.

Накладні мають усі передбачені
законодавством обов'язкові реквізити,
отже, відповідають вимогам п.2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV та п.п.2.4,
п.п.2.7 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88.

Вказані господарські операції
відображені за даними
оборотно-сальдових відомостей по рах.
63.11 та рах. 28.1 за період 01.04.2012 р. - 30.09.2012
р. у повному обсязі.

Відображення в бухгалтерському обліку
вищевказаних господарських операцій з
придбання товарів відповідає вимогам
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999 р. № 291 та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №
996-ХІV (із змінами і доповненнями).

Вищевказаний товар транспортувався
ТОВ «НТ-Транс» згідно договору надання
послуг від 01.10.2010 р. № 1/89 та ФОП ОСОБА_1
згідно договору на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 12.07.2012 р. № 8 від
м.Нікополь до м.Лобня, на що було
виписано (оформлено) акти
здачі-прийняття робіт, податкові
накладні. Вартість послуг за
перевезення становить 17 982,72 грн.

Відповідно до ст.4 п.1 пп.20 Митного
кодексу України № 4495-VІ від 13.03.2012 р.
митна декларація - це заява
встановленої форми, в якій особою
зазначено митну процедуру, що підлягає
застосуванню до товарів, передбачені
законодавством відомості про товари,
умови і способи їх переміщення через
митний кордон України та щодо
нарахування митних платежів,
необхідних для застосування цієї
процедури.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно до Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення, і повинні мати обов'язкові
реквізити.

Господарська операція - це дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, митна декларація є первинним
документом, який фіксує господарську
операцію і взяття підприємством
зобов'язання у сумі нарахованих митних
платежів за умови наявності і
обов'язкових реквізитів.

Так судом встановлено, що 11.10.2010 р. між
ТОВ ВКП «Ювіс» (продавець) та ТОВ
«Сенравіс сейлс рус» (покупець)
укладено контракт № 8, щодо експорту
труб до Російської Федерації,
відповідно до умов якого, продавець
зобов'язується поставити покупцю
трубну продукцію, згідно додатків, які
є невід'ємною частиною договору, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити замовлений товар в строки,
встановлені договором. Умовами
контракту встановлено, що валюта
контракту і валюта платежів - рублі РФ.
Угоду підписано уповноваженими
особами та скріплено печатками сторін.

В матеріалах справи містяться
рахунки-фактури на виконання умов
контракту №8 від 11.10.2010 р. та
вантажно-митні декларації, що
підтверджують господарські операції з
реалізації на експорт товару покупцю,
які за формою та змістом відповідають
вимогам Положення про митні
декларації, затвердженого Постановою
КМУ № 450 від 21.05.2012 р., оскільки мають усі
передбачені законодавством
обов'язкові реквізити.

Разом із цим, з висновків
судово-економічної експертизи
вбачається, що на дослідження експерту
надано оборотно-сальдову відомість по
рахунку 36.21 за період 01.04.2012 р. - 30.09.2012 р.,
в якій відображено продаж товару в
повному обсязі.

Відображення в бухгалтерському обліку
вищевказаних господарських операцій з
реалізації товару на експорт
відповідає вимогам Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.1999 р. № 291 та
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із
змінами і доповненнями).

Таким чином, в матеріалах справи, а
також в акті перевірки, відсутні дані
про визнання судом недійсними
первинних документів по господарським
операціям з реалізації товару на
експорт, а отже вони є дійсними і мають
силу первинних документів.

Так, з висновків судово-економічної
експертизи № 2439/2440-13 від 27.11.2013 року
вбачається, що надані на дослідження
податкові накладні, видані ТОВ ВКП
«Ювіс» по взаємовідносинах з
постачальником ПАТ «Сентравіс
продакшн Юкрейн» за квітень, червень,
липень, серпень, вересень 2012 р. на
загальну суму ПДВ 334 967,30 грн.
відповідають вимогам Наказу Мінфіну
України № 1379 від 01.11.2011 р. «Про
затвердження форми Податкової
накладної та Порядку заповнення» до
складання податкових накладних.

У результаті дослідження податкових
декларацій з податку на додану
вартість ТОВ ВКП «Ювіс» за квітень,
червень, липень, серпень, вересень 2012 р.
експертом встановлено, що у вказаному
періоді підприємством декларувався
податковий кредит з ПДВ. З метою
визначення сум ПДВ, віднесеного ТОВ ВКП
«Ювіс» до складу податкового кредиту
по взаємовідносинах з постачальником
ПАТ «Сентравіс продакшн Юкрейн»,
експертом проведене зіставлення даних
податкових декларацій з податку на
додану вартість з даними додатку № 5
«Розшифровки податкових зобов'язань в
розрізі контрагентів» за квітень,
червень, липень, серпень, вересень 2012 р.

Дослідженням встановлено, що ТОВ ВКП
«Ювіс» задекларовані у складі
податкового кредиту суми ПДВ по
взаємовідносинах з постачальником ПАТ
«Сентравіс продакшн Юкрейн» за
квітень, червень, липень, серпень,
вересень 2012 р. у розмірі 334 967,30 грн.

Таким чином, господарські операції з
реалізації ТОВ ВКП «Ювіс» та експорт
товару документально підтверджуються
наданими на дослідження вантажними
митними деклараціями форми МД-2, які за
формою та змістом відповідають вимогам
Положення про митні декларації,
затвердженого Постановою КМУ № 450 від
21.05.2012 р. та документально
підтверджують вивезення товару за межі
митної території України. Оскільки
операції з вивезення товарів за межі
митної території України (експорту)
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість за нульовою ставкою,
вартість експортованих товарів не
містить у собі ПДВ.

Суд зауважує, що відповідно до вимог
чинного законодавства - визначення
фінансового результату
(прибутку/збитку) від окремої
господарської операції без врахування
інших господарських операцій, для
визначення правомірності включення до
податкового кредиту сум ПДВ по
придбанню товарів, податковим
законодавством та законодавчо
встановленим порядком ведення
бухгалтерського обліку не
передбачається.

Так вимогами ПК України передбачено, що
господарська діяльність - це
діяльність направлена на отримання
доходу, при цьому під доходом
розуміється загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду.

Порядком ведення бухгалтерського
обліку доходів та витрат передбачено
визначення чистого прибутку або збитку
звітного періоду (квартал, рік), при
цьому фінансовим результатом є
прибуток (збиток) від усієї
господарської діяльності
підприємства, а не окремої операції.

Таким чином, господарські операції з
придбання позивачем у ПАТ «Сентравіс
продакшн Юкрейн» відображені в
бухгалтерському обліку підприємства
на підставі первинних документів у
квітні, червні, липні, серпні, вересні
2012 року у повному обсязі у сумі 2 009 803,90
грн., у тому числі ПДВ 334 967,30 грн. та
підтверджуються господарськими
операціями з транспортування товару.

Первинні документі позивача мають усі
передбачені законодавством
обов'язкові реквізити, а отже
відповідають вимогам п.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 р. №996-ХІV та п.п.2.4, п.п.2.7 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88.

Податкові накладні ТОВ ВКП «Ювіс» по
взаємовідносинах з постачальником на
загальну суму 2 009 803,90 грн., ПДВ - 334 967,30
грн., відповідають вимогам Наказу
Мінфіну України № 1379 від 01.11.2011 р. «Про
затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення» до
складання податкових накладних,
відображені в реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних за
квітень, червень, липень, серпень,
вересень 2012 року та відповідно у складі
податкового кредиту у деклараціях з
ПДВ за квітень, червень, липень,
серпень, вересень 2012 року, відповідно
до вимог ПК України.

Визначення фінансового результату
(прибутку/збитку) від окремої
господарської операції без врахування
інших господарських операцій, для
визначення правомірності включення до
податкового кредиту сум ПДВ по
придбанню товарів, податковим
законодавством та законодавчо
встановленим порядком ведення
бухгалтерського обліку не передбачено.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку, що винесене
податкове повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № щодо нарахування
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 325 645
грн. та штрафні (фінансові) санкції в
сумі 81 411,25 грн., прийнятого ДПІ у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, з урахуванням рішення ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 09.07.2013 року вих.№943/10/10-25
щодо збільшення на 11 652,5 грн. (9 322 грн. -
основний платіж; 2 330,5 грн. - штрафна
(фінансова) санкція) суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість є протиправним, а тому
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.94 КАС України судові
витрати у справі покладаються на
сторону, проти якої ухвалена постанова.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № щодо нарахування
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 325 645
грн. та штрафні (фінансові) санкції в
сумі 81 411,25 грн., прийнятого Державною
податковою інспекцією у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, з
урахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 09.07.2013
року вих.№943/10/10-25 щодо збільшення на
11652,5 грн. (9 322 грн. - основний платіж; 2 330,5
грн. - штрафна (фінансова) санкція) суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційного підприємства
«Ювіс» витрати по сплаті судового
збору у розмірі 2 294 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя
Кучма К.С.