Справа № 2а-4112/10/12/0170
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/36959/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Автономній Республіці Крим на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2013 року

у справі № 2а-4112/10/12/0170

за позовом Державної фінансової
інспекції в Автономній Республіці
Крим

до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Чайка»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог

на предмет спору на стороні
відповідача

Управління агропромислового розвитку
Сімферопольської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим

про стягнення
бюджетних коштів

В С Т А Н О В И В :

У березні 2010 року Контрольно-ревізійне
управління в АР Крим звернулось до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю «Чайка»
(далі - СТОВ «Чайка»), третя особа:
Управління агропромислового розвитку
Сімферопольської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, про стягнення до державного
бюджету коштів у розмірі 188 977,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04.10.2012 позов
задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2013 рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове -
про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Державна
фінансова інспекція в Автономній
Республіці Крим оскаржила його у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказане рішення суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення названим судом норм
матеріального права та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу СТОВ «Чайка» просило залишити
рішення суду апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до протоколів
від 22.03.2007 № 3 та від 20.03.2008 № 3 спільного
засідання комісій з підтримки
сільськогосподарських
товаровиробників шляхом датування за
викуплені добрива та за гектар посіву
сільськогосподарських культур СТОВ
«Чайка» було включено до Реєстру
сільськогосподарських підприємств для
отримання компенсації за посів озимих
культур на зернові.

Вказані дотації виділені з державного
бюджету України відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 21.02.2007 № 256 «Про затвердження
порядку використання в 2007 році коштів,
передбачених в державному бюджеті для
державної підтримки виробництва
продукції рослинництва» (з
відповідними змінами у 2008 році).

Контрольно-ревізійним управлінням в АР
Крим відповідно до звернення УДСБЕЗ ГУ
МВС України в АР Крим від 06.02.2009 №4/680 та
постанов Київського районного суду м.
Сімферополя від 06.02.2009 та від 24.02.2009 у
справі №4-167/2008 проведено позапланову
виїзну ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності в
Сільськогосподарському товаристві з
обмеженою відповідальністю «Чайка» за
період з 01.01.2007 по 31.12.2008.

Відповідно до постанови Київського
районного суду м. Сімферополя від 06.02.2009
у справі № 4-167/2008 було надано дозвіл на
проведення позапланової виїзної
ревізії з питань підстав отримання
бюджетних коштів відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 21.02.2007 № 256 «Про затвердження
порядку використання в 2007 році коштів,
передбачених в державному бюджеті для
державної підтримки виробництва
продукції рослинництва» (далі - Порядок
№256), їх отримання, цільове
використання, залишок грошових коштів
за період з 01.01.2007 по 01.01.2009 СТОВ «Чайка»
з проведення зустрічних звірок в
Доніській, Укромненській та
Первомайськоій сільских, Гвардійській
та Молодіжненській селищній радах та
Кримській регіональній філії
Державного підприємства Центр
Державного земельного кадастру на
предмет наявності зареєстрованих
договорів оренди землі та їх
відповідності фактичним засіяним
площам озимих культур на момент
отримання дотацій 2007-2008 роках, в
Управлінні агропромислового розвитку
Сімферопольської РДА на предмет
подання СТОВ «Чайка» документів для
отримання дотацій та прийняття
комісією рішень про включення до
реєстру сільськогосподарській
підприємств, які отримали бюджетні
кошти.

За результатами вказаної ревізії
позивачем складено акт позапланової
виїзної ревізії від 02.03.2009 №07-21/21 (далі -
акт перевірки).

У ході ревізії Контрольно-ревізійним
управлінням в АР Крим встановлено
порушення відповідачем статей 125, 126
Земельного кодексу України, підпункту 3
пункту 6 Порядку №256 в частинні
незаконного отримання СТОВ «Чайка»
бюджетних коштів за посіви озимих
зернових культур (озима пшениця, озимий
ріпак) під врожай 2007-2008 років у зв'язку з
відсутністю документів,
підтверджуючих право власності або
користування земельними ділянками у
розмірі 188 977,00 грн.

До матеріалів справи позивачем
долучено розрахунок про незаконно, на
думку контролюючого органу, отриманні
бюджетні кошті (дотація за 1 га посівів
сільськогосподарських культур) у
зв'язку із відсутністю документів, що
підтверджують право власності чи
користування землею за 2007-2008 роки,
відповідно до якого розмір незаконно
отриманої дотації відповідачем
складає 188 977,00 грн., а саме:

- у 2007 році посіви озимої пшениці
займали 1 104,00 га, площа рілля під
посівами, на які є правовстановлюючі
документи - 419,23 га, площа рілля під
посівами, на які відсутні
правовстановлюючі документи, - 684,77 га,
розмір дотації на 1 га - 100,00 грн., розмір
незаконно отриманої дотації - 68 477,00
грн.;

- у 2007 році посіви озимого рапсу
займали 460,00 га, площа рілля під
посівами, на які є правовстановлюючі
документи, - 130,00 га, площа рілля під
посівами, на які відсутні
правовстановлюючі документи - 330,00 га,
розмір дотації на 1 га - 50,00 грн., розмір
незаконно отриманої дотації - 16 500,00
грн.;

- у 2008 році посіви озимої пшениці
займали 1 110,00 га, площа рілля під
посівами, на які є правовстановлюючі
документи, - 70,00 га, площа рілля під
посівами, на які відсутні
правовстановлюючі документи, - 1040,00 га,
розмір дотацій на 1 га - 100,00 грн., розмір
незаконно отриманої дотації = 104 000,00
грн.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що зазначена в указаному
розрахунку площа земельних ділянок, на
які відсутні зареєстровані договори
оренди земельних часток (паїв) не
заперечується сторонами.

Також, судом першої інстанції
установлено, що для отримання дотації
відповідачем до Управління
агропромислового розвитку
Сімферопольської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим надавались довідки сільських рад
про наявність зареєстрованих
договорів оренди земельних часток,
площі яких не відповідали фактичним
площам земельних ділянок, договори
оренди яких було зареєстровано в
установленому порядку.

У ході проведення перевірки заступник
директора СТОВ «Чайка» пояснив, що
розбіжності в площі рілля, яку фактично
використовував відповідач в 2007 році, з
площею рілля, за яку сплачено
фіксований сільськогосподарський
податок, виникли у зв'язку з
використанням відповідачем 444,00 га
рілля за договором про сумісне
вирощування зернових, технічних та
інших культур від 16.03.2005 б/н, укладеним з
Кримською дослідною станцією
овочівництва Інституту південного
овочівництва та баштанництва. Крім
того, відповідачем використовувалась
рілля площею 291,80 га на території
Гвардійської селищної ради та 180,10 га на
території Первомайської сільської
ради, договори оренди на які укладено з
громадянами, але не зареєстровано у
земельно-кадастровому центрі у зв'язку
з відсутністю грошових коштів.

Стосовно розбіжностей в площі рілля,
яку фактично використав відповідач у
2008 році, з площею рілля, за яку сплачено
фіксований сільськогосподарський
податок заступник директора СТОВ
«Чайка» пояснив, що у 2008 році посіви
озимих зернових склали 2 229,00 га, в тому
числі 222,00 га - площа землі, що
оброблялась за договором про сумісне
вирощування зернових, технічних та
інших культур від 16.03.2005 б/н, укладеним з
Кримською дослідною станцією
овочівництва Інституту південного
овочівництва та баштанництва.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем порушено порядок
отримання державних дотацій, оскільки
на частину земельних ділянок не було
правовстановлюючих документів
оформлених належним чином -
зареєстрованих в установленому
законодавством порядку договорів
оренди, а тому дотації на засіви таких
площ видано неправомірно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
вказав, що відповідач правомірно
отримував державні дотації у 2007-2008
роках на всі земельні площі (рілля),
оскільки, зокрема, договір про сумісне
вирощування зернових, технічних та
інших культур є документом, що
підтверджує право користування
земельною ділянкою та відповідно до
вимог законодавства не потребує
державної реєстрації.

У той же час, позивач не наділений
повноваженнями здійснювати перевірку
дотримання СТОВ «Чайка» вимог
земельного законодавства, а тому цей
позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується із названими висновками
суду апеляційної інстанції з огляду на
таке.

Відповідно до частини першої статті 407
Цивільного кодексу України та частини
першої статті 102-1 Земельного кодексу
України право користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) і право користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій) виникають на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися цією земельною ділянкою
для таких потреб.

Згідно з частиною третьою статті 102-1
Земельного кодексу України укладення
договорів про надання права
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб або для
забудови здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України з
урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 401
Цивільного кодексу України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Частина друга статті 402 Цивільного
кодексу України визначає, що договір
про встановлення земельного сервітуту
підлягає державній реєстрації в
порядку, встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином, договір про сумісне
вирощування зернових, технічних та
інших культур від 16.03.2005 б/н у цій справі
є різновидом договору про встановлення
земельного сервітуту з визначеним
цільовим її використанням і підлягає
державній реєстрації.

Згідно з пунктом 6 Порядку №256 Заявку на
отримання бюджетних коштів мають право
подавати до комісії
сільськогосподарські підприємства -
юридичні особи незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності та сфери управління,
включаючи навчальні та
навчально-дослідні господарства
аграрних вищих навчальних закладів,
професійно-технічних навчальних
закладів, наукових і науково-дослідних
установ, селекційно-дослідних та
державних сортодослідних станцій, що
засіяли озимі та ярі культури на зерно,
льон-довгунець і коноплі на тресту,
крім бюджетних установ та підприємств,
що визнані банкрутами або проти яких
порушено справу про банкрутство та які
мають прострочену більш як півроку
заборгованість перед державним і
місцевими бюджетами, Пенсійним фондом
України (далі - сільськогосподарські
підприємства).

Підпунктом 3 пункту 6 Порядку №256
встановлено, що до заяви додаються
засвідчені в установленому порядку
копії документів, а саме: довідки про
включення до Єдиного державного
реєстру підприємств і організацій
України; звіту про фінансові
результати за попередній рік;
документи, що підтверджують право
власності або користування земельною
ділянкою; довідки відповідних органів
державної податкової служби та
Пенсійного фонду України про
відсутність (наявність) заборгованості
за податковими зобов'язаннями та
платежами до Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6
Порядку №256 до заяви також додається
письмове зобов'язання
сільськогосподарського підприємства
повернути у місячний строк до бюджету
отримані бюджетні кошти у разі
встановлення контролюючими органами
факту їх незаконного отримання та/або
нецільового використання (у разі
неповернення коштів у зазначений строк
нараховується пеня у розмірі 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку за кожний день
прострочення). При цьому в разі
виявлення зазначених фактів такому
сільськогосподарському підприємству
припиняється надання будь-якої
державної підтримки протягом
поточного та трьох наступних бюджетних
періодів.

Відсутність одного із документів,
визначених у цьому пункті, позбавляє
заявника права на отримання бюджетних
коштів.

Таким чином, надані відповідачем
третій особі не зареєстровані договори
оренди земельних ділянок були
неналежними документами, що
підтверджували його право
користування земельними ділянками.

Під час отримання державних дотацій
СТОВ «Чайка» у 2008 році підпунктом 3
пункту 6 Порядку №256 було установлено,
що до заяви додаються засвідчені в
установленому порядку копії
документів, а саме: довідки про
включення до Єдиного державного
реєстру підприємств і організацій
України; звіту про фінансові
результати за попередній рік; видану
Центром державного земельного
кадастру довідку про розмір площі
земель сільськогосподарського
призначення, які перебувають у
власності, постійному користуванні чи
оренді, та/або видану органом, який
зареєстрував договір оренди земельної
частки (паю) відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2000 р. N 119 «Про затвердження Порядку
реєстрації договорів оренди земельної
частки (паю)» (Офіційний вісник України,
2000 р., N 4, ст. 113), довідку про розмір площі
земельних часток (паїв); довідки
відповідних органів державної
податкової служби та Пенсійного фонду
України про відсутність (наявність)
заборгованості за податковими
зобов'язаннями та платежами до
Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення судів попередніх інстанцій
названим вимогам процесуального
закону не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
звертає увагу на те, що під час розгляду
справи для прийняття правильного
рішення по суті спору судам необхідно
установити, чи у 2008 році відповідач,
окрім незареєстрованих договорів
оренди (щодо спірних земельних площ),
надавав відповідні довідки
компетентних органів, зазначені у
підпункті 3 пункту 6 Порядку №256.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги відповідають
фактичним обставинам, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Автономній Республіці
Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 04
жовтня 2012 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року в цій справі скасувати, направивши
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.