Справа № 827/3057/13-а
Суддя: Шаповал І.І.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2014 рокуСправа №827/3057/13-а

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Севастополя Шаповал І.І.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Севастопольської
міської державної адміністрації про
скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

09.12.2013р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Севастопольської міської державної
адміністрації про скасування
розпорядження від 10.05.2011р. №
599-р. Позов обґрунтовано тим, що
відповідач без наявності відповідних
повноважень, діючи в спосіб, не
передбачений законодавчо,
оскаржуваним розпорядженням № 599-р від
10.05.2011р. скасував попереднє
розпорядження СМДА № 36-р від 06.01.2010р.

Сторони надали клопотання про розгляд
справи за їх відсутністю, у зв'язку з
чим суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС
України розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

06.01.2010р. Севастопольською міською
державною адміністрацією було
прийнято розпорядження № 36-р «Про
затвердження матеріалів вибору і
надання дозволу ОСОБА_1 на розробку
проекту щодо відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для
індивідуального дачного будівництва»,
яким позивача зобов'язано впродовж
одного року з моменту винесення
розпорядження надати до
Севастопольської міської державної
адміністрації розроблений і
узгоджений проект землеустрою.

Землевпоряджувальна документація була
підготовлена. Висновком комісії (ГДК),
що постійно діє, з розгляду питань,
пов'язаних з узгодженням документації
по землеустрою, 03 березня 2010 року,
проект був узгоджений (а.с. 9).

Пізніше позивачці стало відомо, що
вищезазначене розпорядження від СМДА
№ 36-р від 06.01.2010р. було скасовано на
підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від № 599-р від 10.05.2011р.

Аналізуючи дії суб'єкта владних
повноважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 43 ЗУ "Про місцеві
державні адміністрації" акти місцевих
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
актам Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду. Розпорядження голови
державної адміністрації можуть бути
скасовані Президентом України,
Кабінетом Міністрів України, головою
місцевої державної адміністрації
вищого рівня або в судовому порядку.

В ст. 39 ЗУ "Про місцеві державні
адміністрації" також визначено
вичерпний перелік повноважень голів
місцевих державних адміністрацій, до
якого не входить скасування власних
попередніх розпоряджень або
розпоряджень колишнього голови.

Таким чином, законодавцем чітко
визначено перелік суб'єктів, яким
надано повноваження скасовувати
розпорядження голови державної
адміністрації. Отже, скасування
власного розпорядження державною
адміністрацією свідчить про вихід нею
за межі власних повноважень та
суперечить вимогам Закону України "Про
місцеві державні адміністрації".

З матеріалів справи вбачається, що
після отримання розпорядження № 36-р
від 06.01.2010р. на замовлення позивача
землевпоряджувальна документація була
підготовлена, а висновком комісії (ГДК),
що постійно діє, з розгляду питань,
пов'язаних з узгодженням документації
по землеустрою, 03 березня 2010 року
проект був узгоджений. Викладене
свідчить про те, що розпорядження СМДА
№ 36-р від 06.01.2010р. було виконано.

Видання Севастопольською міською
державною адміністрацією
оскаржуваного розпорядження, яким
скасовано розпорядження № 36-р від
06.01.2010р. безперечно стосується прав
позивача.

В Рішенні Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в
Україні"(справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування)
вказано, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення. Тому, на думку
Конституційного Суду України, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.
Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Зазначене вище розпорядження є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом його
виконання, тому не може бути в
подальшому скасоване державною
адміністрацією.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
05.03.2012р. у справі за позовом ОСОБА_2 до
Севастопольської міської державної
адміністрації, третя особа -Закрите
акціонерне товариство "С.Перовської"
про визнання протиправним та
скасування розпорядження.

Згідно зі ст. 244-2 КАСУ рішення
Верховного Суду України є обов'язковим
для всіх суб'єктів владних повноважень
та для всіх судів України, які
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
ВСУ.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відсутність у
Севастопольської міської державної
адміністрації законних підстав для
видання розпорядження № 216 від 21.02.2011р.
про скасування власного розпорядження
№ 36-р від 06.01.2010р.

Стосовно процедури видання
оскаржуваних розпоряджень суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 45 ЗУ "Про місцеві
державні адміністрації"
організаційно-процедурні питання
внутрішньої діяльності місцевих
державних адміністрацій регулюються
їх регламентами, що затверджуються
головами відповідних місцевих
державних адміністрацій.

Розділом 10 Регламенту роботи СМДА
встановлена особлива процедура
видання розпорядження місцевої
державної адміністрації, що включає в
себе погодження проекту розпорядження
зі структурними підрозділами
адміністрації та іншими органами,
складання пояснювальних записок,
візування в обов'язковому порядку
працівниками юридичного відділу
відповідно до розподілу обов'язків,
обговорення проекту розпорядження
тощо.

Представником відповідача не було
надано будь-яких доказів щодо
дотримання вказаної процедури видання
оскаржуваного розпорядження, тому суд
робить висновок, що така процедура
відповідачем дотримана не була.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Доводи позивача не були
спростовані відповідачем, як того
прямо вимагає ч. 2 ст. 71 КАС України,
згідно з якою в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається саме на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене суд задовольняє
позов у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 160-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Скасувати розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 10.05.2011р. № 599-р.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Суддя підпис
І.І. Шаповал.

З оригіналом згідно.

Станом на 20.01.2014р. постанова не
набрала законної сили.

Суддя
І.І. Шаповал.