Справа № 2-а-4913/11/1516
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 р.Справа № 2-а-4913/11/1516

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Фабіжевський Сергій Анатолійович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Єщенка О.

суддів -Димерлія О.О.

-Зуєвої Л.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Котовську та Котовському районі
Одеської області на постанову
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 02 лютого 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у м. Котовську та Котовському
районі Одеської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
щомісячну державну соціальну допомогу
"дітям війни", -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Котовську та Котовському районі
Одеської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити їй щомісячну
державну соціальну допомогу "дітям
війни" за період з 2006 року по квітень 2011
року.

Постановою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 02 лютого 2012
року позов ОСОБА_2 задоволений
частково.

Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу як "дитині війни",
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком в розмірі,
встановленому ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за періоди з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 30 квітня 2011 року з
урахуванням фактично сплачених за ці
періоди сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що
позивач не пропустив встановлений
законом строк для звернення до суду за
захистом своїх прав, а також тим, що у
спірних правовідносинах підлягає
застосуванню ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати судове рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що реалізація
вказаного права позивача залежить від
фінансових можливостей держави.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставинам справи,
судова колегія доходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи питання про можливість
задоволення позовних вимог позивача за
2006 рік колегія суддів прийшла
наступного.

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік"з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом було
зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Однак Законом України від 19 січня 2006
року N 3367-ІV "Про внесення змін до Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік"пункт 17 статті 77 виключено та
статтею 110 (викладеною цим Законом у
новій редакції) установлено, що пільги
дітям війни, передбачені абзацом
сьомим статті 5 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
запроваджуються з 1 січня 2006 року, а
статтею 6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням із Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Цей Закон був опублікований 22
березня 2006 року, а тому набрав чинності
2 квітня 2006 року.

Тобто з 2 квітня 2006 року стаття 6 Закону
про соціальний захист дітей війни
знову почала діяти. Але підвищення
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
визначив законодавець, могло
здійснюватись лише за певних умов,
зокрема: поетапно, за результатами
виконання бюджету в першому півріччі, у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету.

Колегію суддів встановлено, що такі
умови не настали тому слід відмовити
позивачу в задоволенні позову щодо
підвищення пенсії за 2006 рік.

Законом України від 15.03.2007 р. "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2007
р."встановлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини
першої ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 р.
застосовується прожитковий мінімум
для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини
першої зазначеної статті, збільшений
на 1%.

Так, мінімальний розмір пенсії за віком
з 01 квітня 2007 р. складав - 410,06 грн., а з 01
жовтня 2007 р. - 415, 11 грн.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" від
19.12.2006 р. дія - статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"було
зупинено на 2007 рік, з урахуванням
статті 111.

Зазначеною статтею 111, було
встановлено, що в 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
установленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України
від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12,
13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" (справа про
соціальні гарантії громадян), визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пункту 12 статті 71 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", з урахуванням
статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з 09.07.07 р. - дати ухвалення
рішення Конституційним судом України N
6-рп/2007, вищевказані норми Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" втратили чинність, а, отже, з
цього часу відновлено дію ст.6 Закону в
повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної
частини вказаного рішення
Конституційного суду, воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнані
неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню
Конституційного Суду України
відповідачем вказане підвищення
позивачу за період з 09.07.07 р. по 31.12.07 р. в
межах бюджетного року не перераховано
і не виплачувалось.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
вказаного підвищення позивачу за
період з 09.07.07 р. по 31.12.07 р.

Також колегія суддів вважає, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
підвищеної пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
установленою ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з
22.05.2008 р. по 31.09.2008 р.

При вирішені вимог в даної частині, суд
враховує Рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. за №10-рп2008 року,
яким визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення п.п.41
розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Отже, саме з 22.05.2008 р. визнані
неконституційними вказані норми
бюджетного Закону, які передбачували
виплату надбавки в розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, замість 30%, що
була передбачена ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", у
редакції, яка діяла до 01.01.2006 р.

Згідно зі ст. 58 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність на 01 квітня
складав - 470 грн., на 01 липня - 482 грн., на 01
жовтня - 498 грн.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що у 2009,2010, 2011 р.р. дія ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не призупинялась, а
положення Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530, які суперечать цьому Закону, не
можуть бути застосовані, оскільки
мають меншу юридичну силу ніж норми
Закону.

Не можуть бути прийняті до уваги
твердження апелянта про те, що розмір
мінімальної пенсії за віком,
встановлений Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не застосовується для
розрахунку підвищення до пенсії
позивача, оскільки іншого розміру
мінімальної пенсії за віком чинним
законодавством не визначено.

Також, слід зазначити, що відсутність
коштів не є поважною причиною
невиплати позивачу підвищення пенсії у
передбаченому Законом розмірі,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на підставу невиконання
своїх зобов'язань, встановлених
Конституцією і Законами України.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України, -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами, а ч. 2
вказаної статті встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Разом з тим позивач звернувся до суду з
проханням відновити пропущений строк
звернення до суду тільки 30 листопада 2011
року.

Апеляційний суд вважає, що позивач
пропустив строк звернення до суду, а
зазначені ним причини пропуску строку
звернення до суду є неповажними,
оскільки позивач є отримувачем
державної соціальної допомоги згідно
вимог ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист
дітей війни" від 18.11.2004 року, яка
нараховується у вигляді надбавки до
основної пенсійної виплати та
виплачується щомісячно.

В позовній заяві позивач заявив
клопотання про поновлення строку
звернення до суду, обґрунтовуючи
пропуск строку звернення до суду тим,
що позивачу стало відомо про факт
порушення його прав лише після
висвітлення у пресі зазначених подій.

На підтвердження зазначених доводів
позивач не надав суду першої інстанції
належних доказів.

Ст. 100 КАС України визначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановлюється ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України,
позовну заяву суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанову
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
з підстав, встановлених ст.. 155 КАС
України.

Керуючись ст. 197, 198, ч. 1 ст. 203, ст. 205, 207,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Котовську
та Котовському районі Одеської області
- задовольнити частково.

Постанову Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 02 лютого 2012
року -скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 залишити без
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий суддя
Єщенко О.В.

суддя
Димерлій О.О.

суддя
Зуєва Л.Є.