Справа № 2/1326/1581/12,1326/878/12
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/800/24787/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Ситников О.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Львівської
міської ради напостанову
Франківського районного суду міста
Львова 26.12.2012 ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.04.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Виконавчого комітету Львівської
міської ради, третя особа - Львівська
обласна організація профспілки
працівників державних установ України,
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до Виконавчого
комітету Львівської міської ради з
вимогами про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Франківського
районного суду міста Львова від
26.12.2012р., залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013р.,
позов задоволено частково. Скановано
розпорядження Львівського міського
голови № 857 -к від 05.12.2011р. про
звільнення з роботи з 05.12.2011р.
спеціаліста першої категорії відділу
кадрів апарату виконавчого комітету
Львівської міської ради ОСОБА_2
відповідно до ст. 20 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування". Позивача поновлено на
посаді спеціаліста першої категорії
відділу кадрів апарату виконкому
Львівської міської ради з 06.12.2011р.
Стягнуто з Львівської міської ради
на користь позивача середньомісячний
заробіток за період з 06.12.2011р. по 26.12.2012р.
В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Виконавчого комітету Львівської
міської ради, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, допущені судами попередніх
інстанцій, просить скасувати вказані
судові рішення та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

З'ясувавши обставини справи в
межах, передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05.12.2011р. на підставі
розпорядження Львівського міського
голови №867-К ОСОБА_2 звільнена з
роботи відповідно до ст.20 ЗУ "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" як така, що не
відповідає відповідній кваліфікації,
оскільки немає повної вищої освіти.

Задовольняючи частково позов,
суди виходили з того, що
невідповідність
освітньо-кваліфікаційного рівня
посадової особи займаній посаді не є
підставою для звільнення відповідно
до вимог ст. 20 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування".

Так, відповідно до ст. 20
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» служба в
органах місцевого самоврядування
припиняється у разі: - порушення
посадовою особою місцевого
самоврядування Присяги, передбаченої
статтею 11 цього Закону; - порушення
умов реалізації права на службу в
органах місцевого самоврядування (ст.
5); - неподання відомостей або подання
посадовою особою місцевого
самоврядування неправдивих
відомостей щодо її доходів у
встановлений термін ( ст. 13); - виявлення
або виникнення обставин, що
перешкоджають перебуванню. на службі,
чи недотримання вимог, пов'язаних із
проходженням служби в органах
місцевого самоврядування (ст. 12); -
досягнення посадовою особою
місцевого самоврядування граничного
віку перебування на службі в органах
місцевого самоврядування.

Відповідність вимогам посадових
професійно-кваліфікаційних
характеристик визначається
атестаційною комісією згідно з чинним
Положенням про порядок проведення
атестації державних службовців.

Статтею 4 Закону України «Про
державну службу» визначено, що право на
державну службу мають громадяни
України незалежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
і національної приналежності, статі,
політичних поглядів, релігійних
переконань, місця проживання, які
одержали відповідну освіту і
професійну підготовку та пройшли у
встановленому порядку конкурсний
відбір, або за іншою процедурою,
передбаченою Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічна норма закріплена і в ст.
5 Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» згідно з
якою, право на службу в органах
місцевого самоврядування мають
громадяни України незалежно від раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, терміну проживання на
відповідній території. На посаду
можуть бути призначені особи, які мають
відповідну освіту і професійну
підготовку, володіють державною мовою
та регіональними мовами в обсягах,
достатніх для виконання службових
обов'язків відповідно до вимог статті 11
Закону України «Про засади державної
мовної політики».

Загальні освітні вимоги щодо
можливості зайняття посади в органах
державної влади відображені в
Довіднику Типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців, затвердженого наказом
Нацдержслужби України від 13.09.2011р.,
відповідно до якого, Довідник типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців (Довідник) містить
рекомендовані матеріали щодо типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців, які мають бути використані
при розробці конкретних
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців.

Пунктом 2.5 вищезгаданого
Довідника, державний службовець
повинен мати, як, правило, повну вищу
освіту (освітньо-кваліфікаційний
рівень - спеціаліст, магістр за
спеціальностями галузі «Державне
управління» або іншими, професійно
орієнтованими для державної служби, з
додатковим підвищенням кваліфікації
за професійними програмами вказаної
галузі), а на посадах керівників
структурних підрозділів та їх
заступників - обов'язково повну вищу
освіту, однак не вказано, що
обов'язковою вимогою для спеціаліста 1
категорії є вища освіта.

Як встановлено судами, позивач з 1990
року працювала в системі органів
виконавчої влади, а в 2001 та 2005 роках
була атестована як службовець органів
місцевого самоврядування на
відповідність займаній посаді. В
трудовій книжці позивача наявні
заохочення за сумлінну працю та
виплата грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю, які можуть
свідчити про те, що у позивача при
виконанні нею посадових обов'язків
була відповідна професійна підготовка.

Відповідно до пункту 2.8
Довідника Типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців відповідність вимогам
посадових професійно-кваліфікаційних
характеристик визначається
атестаційною комісією згідно з чинним
положенням про порядок проведення
атестації державних службовців.

Пунктом 21 Типового положення про
проведення атестації затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2001 р. №1440 визначено, що
посадова особа, визнана за
результатами атестації такою, що не
відповідає займаній посаді,
звільняється з роботи відповідно до
пункту 2 статті 40 Кодексу законів про
працю України.

Проте, позивача звільнено з
посади як таку, що не відповідає
освітньо-кваліфікаційному рівню
займаної посади, а не за
результатами атестації.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що Розпорядження Львівського
міського голови № 857-к від 05.12.2011р. про
звільнення позивача з роботи не можна
визнати таким, що прийнято на підставі
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди попередніх інстанції повно і
всебічно встановили обставини справи,
надали їм належну юридичну оцінку,
правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Львівської міської ради відхилити, а
постанову Франківського районного
суду міста Львова 26.12.2012 ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді
Винокуров К.С.

Ситников О.Ф.