Справа № 2-а-1265/11/1422
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.Справа №
2-а-1265/11/1422Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1
інстанції: Кішковська З.А.
Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Танасогло Т.М.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області на постанову
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 14 березня
2011 року по адміністративній справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 14
березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області протиправною. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі здійснити
перерахунок підвищення до пенсії
позивачу за період з 09 липня по 31 грудня
2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з
01 січня по 31 грудня 2009 року, з 01 січня по
31 жоавтня 2010 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру встановленого частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і провести відповідні
виплати з урахуванням попередньо
виплачених сум підвищення до пенсії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач надав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наявності у
позивача права на щомісячне підвищення
пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком.

Твердження апелянта стосовно
невизначеності розміру мінімальної
пенсії за віком не приймається до уваги
колегією суддів апеляційної інстанції,
оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
визначається виключно цим Законом.
Положення цього Закону не є перешкодою
для застосування величини мінімальної
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого в Законі
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімального розміру пенсії за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом. Розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
визначається щорічно в Законі України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано, що позивач звернувся за
захистом порушеного відповідачем
права на отримання підвищення до
пенсії за період з 09 липня 2007 року лише
01 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на час звернення
позивачки з вказаним позовом та на час
прийняття рішення судом першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України (в редакції
чинній на час звернення позивачки з
вказаним позовом та на час прийняття
рішення судом першої інстанції)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, право позивача на отримання
підвищення до пенсії у 2007 році виникло
після винесення рішення
Конституційним Судом України від 09
липня 2007 року № 06-рп/2007, яким зупинення
дії ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» на 2007 рік,
передбачене п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» визнано таким, що не відповідає
Конституції України. У 2008 році
зазначене право у позивача виникло
після винесення Конституційним Судом
України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008
року, яким положення Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», що
стосується виплати доплати «дітям
війни» визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним). Вказані рішення
Конституційного Суду України були у
встановленому порядку опубліковано у
липні 2007 року та у травні 2008 року. Зміни
до законодавства з приводу нарахування
соціальної допомоги дітям війни
Законом України «Про державний бюджет
України на 2009 рік» та Законом України
«Про державний бюджет України на 2010
рік» не вносилися. Тобто, позивач
повинен був дізнатись про порушення
свого права саме у липні 2007 року та у
травні 2008 року, проте з даним позов
позивач звернувся лише 01 березня 2011
року, частково з пропуском строку
звернення до суду визначеного ст. 99 КАС
України.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку щодо відсутності підстав для
поновлення позивачу строку звернення
до суду із позовом, а отже, зважаючи на
те, що позивач звернувся до суду за
захистом порушених прав 01 березня 2011
року, адміністративний позов за період
з 09 липня 2007 року по 31 серпня 2010 року,
відповідно до ст. 100 КАС України,
підлягає залишенню без розгляду у
зв'язку з пропуском шестимісячного
строку звернення до суду.

Таким чином, у зв'язку з безпідставним
поновленням судом першої інстанції
позивачу строку звернення до суду, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про скасування постанови суду
першої інстанції в частині вирішення
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 серпня 2010 року із залишенням
без розгляду вказаних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 155, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області на постанову Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 14 березня 2011 року - задовольнити
частково.

Постанову Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 14
березня 2011 року в частині вирішення
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 серпня 2010 року - скасувати, а
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії у вказаній частині - залишити
без розгляду.

В частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2010 року по
31 жовтня 2010 року постанову
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 14 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/Т.М. Танасогло/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/