Справа № 2а-3303/11/0970
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа №
2212/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Рибачука А.І., Левицької Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Жарського Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2011 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агроенерготехнології» до
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби про визнання
протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2011 товариство з обмеженою
відповідальністю
«Агроенерготехнології» (далі - ТОВ)
звернулося до суду з адміністративним
позовом, у якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби (далі - Митниця) про
відмову в наданні дозволу на
визначення коду комплексного об'єкту
від 11.08.2011 року та зобов'язати
відповідача надати дозвіл на
визначення коду комплектного об'єкта.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2011 року у справі № 2а-3303/11/0970
позов було задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Митниці від 11.08.2011 року про відмову ТОВ
у наданні дозволу на визначення коду
комплектного об'єкту згідно з
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності (далі
- УКТЗЕД) та зобов'язано відповідача
надати ТОВ дозвіл на визначення коду
комплектного об'єкту згідно з
УКТЗЕД за заявою № 08/08 від 08.08.2011 року.

У своїй апеляційній скарзі Митниця
просить вказану постанову суду
скасувати та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову ТОВ у повному
обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що згідно з наданим позивачем
контрактом №100312/S його об'єктом є (в
оригіналі німецькою мовою) завод по
виробництву електроенергії з біомаси
рослинного походження, а не
газогенераторний комплекс. Тому він би
мав класифікуватися за кодом згідно з
УКТЗЕД - з текстовим описом
«установка для виробництва
електроенергії, яка включає в себе
газогенераторний комплекс та
електрогенератор, який працює на
біогазі».

Відповідно до пп. 2.11. та 2.7. наказу
Державної митної служби України від
31.01.2011 № 65 митний орган надав відмову в
прийнятті рішення в зв'язку тим, що
окремі частини (частина) товару, що
заявлений як комплектний об'єкт, згідно
з вимогами УКТЗЕД повинні
класифікуватися в окремих товарних
підкатегоріях.

Представник позивача ТОВ у ході
апеляційного розгляду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта,
просив залишити оскаржуване судове
рішення без змін.

Представник Митниці у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, а відтак
на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України суд
розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позову ТОВ, суд першої
інстанції виходив із того, що 09.07.2011
року між позивачем та німецькою
компанією «МТ- ENERGIE» підписано
зовнішньоекономічний контракт за
№100312/S на поставку газогенераторного
комплексу.

08.08.2011 року ТОВ звернулось до Митниці
із заявою за № 08/08 відповідно до ст. 313
Митного кодексу України та Наказу
Державної митної служби України від
31.03.2011 року № 65 «Про переміщення
комплектних об'єктів через митний
кордон України» про надання дозволу на
визначення коду комплектного об'єкта
(газогенераторного комплексу
потужністю 4 МВт торгівельної марки
«МТ» для виробництва електроенергії з
біомаси рослинного походження)
згідно з Українською класифікацією
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, який буде поставлятись в
розібраному стані.

11.07.2011 року Митницею прийнято рішення
про відмову в наданні дозволу про
визначення заявленого позивачем коду
мотивуючи тим, що окремі частини
товару, що заявлені як комплектний
об'єкт згідно з вимогами УКТЗЕД повинні
класифікуватись в окремих товарних
підкатегоріях УКТЗЕД.

Посилання відповідача на те, що на
митну територію України буде
постачатись в розібраному вигляді не
увесь газогенераторний комплекс,
оскільки резервуари будуть
безпосередньо споруджуватись
замовником на території України, судом
було відхилено з огляду на те, що для
функціонування вказаного
гідрогенераторного комплексу
необхідна наявність великогабаритних
бетонних резервуарів, які фізично
неможливо доставити з Німеччини на
територію України. Та обставина, що
резервуари не будуть поставлятись на
митну територію України, не виключає
того, що в зібраному вигляді закінчений
об'єкт буде становити цілісний
газогенераторний комплекс, постачання
складових якого передбачено
контрактом.

Згідно з поясненнями до УКТЗЕД до
товарної позиції 8405 відносяться:
газогенератори або генератори
водяного газу, з очисними установками
або без них; газогенератори
акцептовані та аналогічні
газогенератори з очисними установками
або без них; - газогенератори або
генератори водяного газу, з очисними
установками або без них;
газогенератори акцептовані та
аналогічні газогенератори з очисними
установками або без них; як
газогенератори так і генератори
водяного газу можуть бути пристосовані
для спалювання палива різних видів в
тому числі і рослинного походження.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що заявлений позивачем до
визначення коду УКТЗЕД об'єкт повністю
відповідає як нормативному визначенню
комплектного об'єкту, так і визначенню
газогенератора.

Експертним висновком
Івано-Франківської
торгово-промислової палати № В-458 від
30.09.2011 року встановлено відсутність
виробництва в Україні
газогенераторного комплексу першої
черги будівництва потужністю 2,6 МВт,
газогенераторного комплексу для
виробництва електроенергії з біомаси
рослинного походження потужністю 4 МВт
та його аналогів.

Висновки відповідача про те, що згідно
з наданим позивачем контрактом №100312/8
об'єктом контракту є завод по
виробництву електроенергії з біомаси
рослинного походження (варіант
німецькою мовою), а не газогенераторний
комплекс, не підтверджені належними
доказами.

Даючи правову оцінку рішенню суду
першої інстанції та доводам апелянта,
що викладені у поданій апеляційній
скарзі, апеляційний суд виходить із
такого.

Як безспірно встановлено судом,
позивачем було укладено з компанією
«МТ-Energie GmbH» контракт № 100312/S «На
поставку газогенераторного комплекса
для производства електрознергии из
биомассы растительного происхождения
мощностью 4 МВт».

Згідно ч. 1 ст. 186 Митного кодексу
України від 2002 року, який діяв на момент
правовідносин про які йде мова, (надалі
- МК України) декларант самостійно
визначає митний режим товарів і
транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, відповідно до мети їх
переміщення та на підставі документів,
що подаються митному органу для
здійснення митного контролю та митного
оформлення.

Однією з умов ввезення товару в Україну
в митному режимі імпорту є сплата
податків і зборів, якими обкладаються
товари під час ввезення на митну
територію України відповідно до
законів України ( п. 2 ч. 1 ст. 189 МК
України).

Водночас, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про єдиний митний тариф», товари та
інші предмети, що ввозяться на митну
територію України і вивозяться за межі
цієї території, підлягають обкладенню
митом, якщо інше не передбачено цим
Законом, а згідно п. 185.1. ст. 185
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) товари, що постачаються, також
повинні оподатковуватись податком на
додану вартість.

Однак, згідно п. я) ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про єдиний митний тариф» від
мита звільняються у період з 1 січня 2010
року до 1 січня 2019 року техніка,
обладнання, устаткування, що
використовуються для реконструкції
існуючих і будівництва нових
підприємств з виробництва біопалив і
для виготовлення та реконструкції
технічних і транспортних засобів з
метою споживання біопалив, які
класифікуються за кодами УКТЗЕД
визначеними ст. 7 Закону України «Про
альтернативні види палива», якщо такі
товари не виробляються і не мають
аналогів в Україні. Порядок ввезення
зазначених техніки, обладнання та
устаткування визначається Кабінетом
Міністрів України.

Окрім того, згідно п. 2 Підрозділу 2
Розділу 20 ПК України (п. а) і п. б),
тимчасово, до 1 січня 2019 року,
звільняються від сплати податку на
додану вартість операції з постачання
техніки, обладнання, устаткування,
визначених ст. 7 Закону України «Про
альтернативні види палива», на
території України; імпорт за кодами
УКТЗЕД, визначеними ст. 7 Закону України
«Про альтернативні види палива»,
техніки, обладнання, устаткування, що
використовується для реконструкції
існуючих і будівництва нових
підприємств з виробництва біопалива і
для виготовлення та реконструкції
технічних і транспортних засобів з
метою споживання біопалива, якщо такі
товари не виробляються та не мають
аналогів в Україні. Порядок ввезення
зазначених техніки, обладнання,
устаткування, технічних та
транспортних засобів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про
альтернативні види палива», до техніки,
обладнання, устаткування, що
використовуються для реконструкції
існуючих та будівництва нових
підприємств з виробництва біопалив та
таких, що використовуються для
виготовлення та реконструкції
технічних і транспортних засобів з
метою споживання біопалив, відносяться
товари, які класифікуються за кодами
УКТЗЕД 8402, 8403, 8404, 8405. 8406, 8416, 8417, 8419, 8422 40 00,
4823 20 00 00, 8423 30 00 00, 8426 81, 8423 82, 8423 89 00 00, 8423 90
00 00, 8514.

Порядком, на який посилаються Закон
України «Про єдиний митний тариф» та ПК
України є Порядок ввезення на митну
територію України техніки, обладнання,
устаткування, що використовується для
розвитку виробництва і забезпечення
споживання біологічних видів палива,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 581 від 18 травня 2011
року (далі - Порядок № 581).

При цьому Порядок № 581 допускає
ввезення на митну території України
без сплати ввізного мита та податку на
додану вартість техніки, обладнання та
устаткування, що використовуються для
реконструкції існуючих і будівництва
нових підприємств з виробництва
біологічних видів палива, виготовлення
і реконструкції (переобладнання)
технічних та транспортних засобів з
метою забезпечення споживання
біологічних видів палива, і технічних
та транспортних засобів, у тому числі
самохідних сільськогосподарських
машин, що працюють з використанням
біологічних видів палива, які:

1) згідно п. 1 Порядку № 581
класифікуються за кодами згідно з
УКТЗЕД, визначеними у ст. 7 Закону
України «Про альтернативні види
палива»;

2) згідно п. 1 , пп. 2 п. 3 Порядку № 581 не
виробляються та не мають аналогів в
Україні.

Отже, для поміщення газогенератора в
митний режим імпорту без сплати
ввізного мита та ПДВ необхідно
встановити код згідно з УКТЗЕД та його
відповідність відповідному переліку,
зазначеному у ст. 7 Закону України «Про
альтернативні види палива».

ТОВ звернулося до Митниці із заявою №
08/08 від 08.08.2011 року про надання дозволу
на визначення коду комплектного
об'єкта (далі - Газогенератор)
згідно УКТЗЕД, який буде поставлятись в
розібраному стані, до якої додав
засвідчені у встановленому порядку
копії підтверджуючих документів щодо
того, що даний Газогенератор
відноситься до обладнання та
устаткування, що використовується для
будівництва нового підприємства з
виробництва біопалива, які
класифікуються у ст. 7 Закону України
«Про альтернативні види палива».

Відповідач 11.08.2011 року прийняв
оспорювань рішення про відмову в
наданні дозволу про визначення
заявленого ТОВ коду Газогенератора
згідно УКТЗЕД, мотивуючи його
тим, що «окремі частини товару, що
заявлений як комплектний об'єкт згідно
з вимогами УКТЗЕД, повинні
класифікуватись в окремих товарних під
категоріях УКТЗЕД».

Відповідно до листа-повідомлення
контрагента ТОВ за контрактом «МТ-Energie
GmbH» від 11.08.2011 року Газогенератору
рішенням № G3/03794 Статистичного
Федерального Відомства Німеччини було
присвоєну код 9880 8400, як комплексному
об'єкту.

Відповідно до експертного висновку
Івано-Франківської
торгово-промислової палати № В-373 від 15
серпня 2011 року Газогенератор є
комплектним об'єктом, газогенераторним
комплексом першої черги будівництва
потужність 2,6 МВт, газогенераторного
комплексу для виробництва
електроенергії з біомаси рослинного
походження потужність 4 МВт. При цьому,
вага складових Газогенератора
становить 443 тонни, тому вони не можуть
транспортуватись однією транспортною
одиницею, відповідно можуть
транспортуватись частинами, як
складові одного комплекту.

При цьому суд апеляційної інстанції
погоджується із доводами позивача про
те, що сам факт наявності окремих кодів,
під категорій УКТЗЕД щодо окремих
частин чи складових комплектного
об'єкту не може слугувати підставою для
відмови в прийнятті рішення та
суперечить самому поняттю
комплектного об'єкту. Окрім того, та
обставина, що резервуари не будуть
доставлятись на митну територію
України, не виключає того, що в
зібраному вигляді закінчений об'єкт
буде становити цілісний
газогенеративний комплекс.

На переконання апеляційного суду, на
підставі аналізу листа-роз'яснення
Державної митної служби України №
11.1/3-16.2/12412 від 07.09.2011 року суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що незважаючи на те, що
електромішалки, плівка, система
обігріву стінок та інше можуть
розглядатися у своїх товарних позиція,
вони є частинами Газогенератора згідно
з контрактом з додатками та у зібраному
вигляді становлять єдине ціле -
Газогенератор.

При цьому, на переконання апеляційного
суду, Митниця безпідставно посилається
на те, що відповідно до положень
Пояснення до УКТЗЕД, затверджених
наказом ДМС України № 1561 від 30 грудня
2010 року, частини обладнання, які не
утворюють закінчений виріб, або не
мають основної характеристики
закінченого виробу, мають
класифікуватися у своїх товарних
позиціях і не можуть бути віднесені до
одного коду згідно з УКТЗЕД, оскільки
бетонні резервуари, які необхідні для
функціонування Газогенератора, є
спорудами, а не елементами та/або
частинами обладнання.

Одночасно слід наголосити на тому, що
положення ч. 4 ст. 7 Закону України «Про
альтернативні види палива» підлягає
застосуванню до техніки, обладнання,
устаткування, що використовуються для
реконструкції існуючих та будівництва
нових підприємств з виробництва
біопалив та таких, що використовуються
для виготовлення та реконструкції
технічних і транспортних засобів з
метою споживання біопалив, а не до
споруд, якими є бетонні резервуари.

Окрім того, покликання апелянта на те,
що повна назва контракту російською
мовою не відповідає повній назві
німецькою мовою, а його предметом є не
газогенераторний комплекс для
виробництва електроенергії з біомаси
рослинного походження потужністю 4 МВт,
а завод по виробництву електроенергії
з біомаси рослинного походження
потужністю 4 МВт, на переконання
апеляційного суду, є голослівними,
оскільки не підтверджені відповідним
офіційним перекладом
спеціаліста-перекладача.

При цьому наданою ТОВ у розпорядження
апеляційного суду довідкою
перекладача ОСОБА_2, що є офіційним
перекладачем з німецької мови бюро
перекладів ПП «САГЛ-П» від 16.12.2013 року
підтверджується, що за умовами та
змістом контракту німецькою мовою його
предметом є газогенераторний комплекс
для виробництва електроенергії з
біомаси рослинного походження
потужністю 4 МВ.

Згідно Пояснення до УКТЗЕД, до товарної
позиції 8405 відносяться: газогенератори
або генератори водяного газу, з
очисними установками або без них;
газогенератори акцептовані та
аналогічні газогенератори з очисними
установками або без них: -
газогенератори або генератори
водяного газу, з очисними установка або
без них; газогенератори акцептовані та
аналогічні газогенератори з очисними
установками або без них.

Таким чином, слід погодитися із
твердженнями позивача про те, що
Газогенератор, що є предметом
Контракту в частині елементів договору
купівлі-продажу, слід класифікувати за
кодом УКТЗЕД .

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Івано-Франківської
митниці Державної митної служби
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2011 року у справі № 2а-3303/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді А.І.Рибачук

Н.Г.Левицька

Ухвала у повному обсязі складена 24
січня 2014 року.