Справа № 800/983/13
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 січня 2014 року м. Київ
справа № 800/983/13

Суддя Вищого адміністративного суду
України Кравцов О.В., ознайомившись з
матеріалами адміністративного позову
ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції та Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Вищого адміністративного суду України
як суду першої інстанції з позовом до
Вищої ради юстиції та Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України, в якому просила:

- визнати незаконними повністю рішення
Вищої ради юстиції від 5 лютого 2013
року(за справою № А-90-1062/0/9-13), від 21
лютого 2013 року (за справою А-90/1-1783/0/9-13),
від 4 квітня 2013 року (за справою №
3264/0/9-13), від 7 червня 2013 року (за справою
№5215/0/9-13), від 8 жовтня 2013
року (за справою № 90/4-9295/0/9-13);

- визнати незаконними повністю рішення
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України від 29 серпня 2013 року;

- зобов'язати Одеський
адміністративний суд скасувати ухвалу
від 3 грудня 2012 року та винести рішення
щодо прийняття Одеським апеляційним
адміністративним судом до розгляду
апеляційної скарги на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року у справі № 2а-8676/11/1470 за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держкомзему в Миколаївській області та
відділу Держкомзему в Новоодеському
районі Миколаївської області щодо
відшкодування шкоди, завданої
протиправними діями органу державної
влади;

- зобов'язати Вищий адміністративний
суд скасувати ухвали від 28 грудня 2012
року.

Перевіривши матеріали позовної заяви
на предмет відповідності нормам статей
105, 106, 1711 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
наступних висновків.

Згідно з пунктом п'ятим частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про визнання незаконними повністю
рішення Вищої ради юстиції від 5 лютого
2013 року, від 21 лютого 2013 року, від 4
квітня 2013 року, від 7 червня 2013 року,
приходжу до висновку, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

За змістом статті 99 КАС України початок
перебігу строку звернення до
адміністративного суду законодавець
пов'язує з днем, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про
порушення свого права.

Позивачка звернулась до суду 31 грудня
2013 року, оскаржуючи рішення Вищої ради
юстиції від 5 лютого 2013 року (строк для
звернення до суду закінчився 6 серпня
2013 року), від 21 лютого 2013 року (строк для
звернення до суду закінчився 22 серпня
2013 року), від 4 квітня 2013 року (строк для
звернення до суду закінчився 5 жовтня
2013 року), від 7 червня 2013 року (строк для
звернення до суду закінчився 8 грудня
2013 року), тобто з пропуском строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законодавством.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовки чи судового розгляду
справи.

Враховуючи, що адміністративний
позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог
про визнання незаконними повністю
рішень Вищої ради юстиції від 5 лютого
2013 року, від 21 лютого 2013 року, від 4
квітня 2013 року, від 7 червня 2013 року
подано після закінчення строків,
установлених законом, і відсутні
підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважним, отже позовна заява в цій
частині підлягає залишенню без
розгляду.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконними повністю рішення Вищої
ради юстиції від 8 жовтня 2013 року та
рішення Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України від 29 серпня 2013 року,
зазначаю наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства
визначено захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями частини
першої статті 6 КАС України, яка
передбачає право на судовий захист,
завдання адміністративного
судочинства полягає у захисті саме
порушених прав особи в
публічно-правових відносинах при
здійсненні суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 106 КАС України у позовній заяві
зазначаються зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється
визначення способу захисту свого
права, свободи чи інтересу згідно з
частиною четвертою статті 105 КАС
України, який має формулюватися
максимально чітко і зрозуміло.

Однак, позивачка не вказує в чому саме
полягає на даний час порушення її
особистого права, свободи та інтересу з
боку саме відповідачів та яким чином
дії або бездіяльність Вищої ради
юстиції та Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України впливають на її
права та обов'язки, як безпосереднього
суб'єкта правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 106
КАС України на підтвердження обставин,
якими обґрунтовується позов, позивач
надає докази, в разі неможливості -
зазначає докази, які не може самостійно
надати із зазначенням причин
неможливості надання таких доказів.

Позивачкою не надано до суду копій
рішень, які оскаржуються нею, а саме:
рішення Вищої ради юстиції від 8 жовтня
2013 року та рішення Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України від 29 серпня 2013 року, також
ОСОБА_1 не зазначено про причини
неможливості надання таких доказів.

За таких підстав, позивачці необхідно
надати пояснення щодо того,в чому саме
полягає на даний час порушення її
особистого права, свободи та інтересу з
боку відповідачів та яким чином дії або
бездіяльність Вищої ради юстиції та
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України впливають на її права та
обов'язати, як безпосереднього суб'єкта
правовідносин , також необхідно надати
до суду копії рішення Вищої ради
юстиції від 8 жовтня 2013 року та рішення
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України від 29 серпня 2013 року чи вказати
причинну неможливості надання даних
доказів.

Відповідно до частини першої статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 до Вищої
ради юстиції та Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України в частині
позовних вимог про визнання незаконним
повністю рішення Вищої ради юстиції
від 8 жовтня 2013 року та рішення Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України від 29 серпня 2013 року, підлягає
залишенню без руху.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Одеського адміністративного суду
скасувати ухвалу від 3 грудня 2012 року та
винести рішення щодо прийняття
Одеським апеляційним адміністративним
судом до розгляду апеляційної скарги
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року у справі № 2а-8676/11/1470 за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держкомзему в Миколаївській області та
відділу Держкомзему в Новоодеському
районі Миколаївської області щодо
відшкодування шкоди, завданої
протиправними діями органу державної
влади; про зобов'язання Вищого
адміністративного суду скасувати
ухвали від 28 грудня 2012 року, зазначаю
наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
18 Кодексу адміністративного
судочинства України Вищому
адміністративному суду України як суду
першої інстанції підсудні справи щодо
встановлення Центральною виборчою
комісією результатів виборів або
всеукраїнського референдуму, справи
про дострокове припинення повноважень
народного депутата України, а також
справи щодо оскарження актів, дій чи
бездіяльності Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України.

Згідно частиною четвертою статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої
дії;

6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження актів, дій чи бездіяльності
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України регулює стаття 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з частиною п'ятої якої
Вищий адміністративний суд України за
наслідками розгляду справи може:

1) визнати акт Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
рішення Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України незаконним повністю або
в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України протиправними, зобов'язати
Верховну Раду України, Президента
України, Вищу раду юстиції, Вищу
кваліфікаційну комісію суддів України
вчинити певні дії.

Частиною другою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Крім того, зазначаю, що фактично
позивачка не погоджується з
процесуальними рішеннями Одеського
окружного адміністративного суду,
Одеського апеляційного суду та Вищого
адміністративного суду України.

Відповідно до частини першої та другої
статті 126, частини другої статті 129
Конституції України, частини першої
статті 6 Закону України № 2453 від 7 липня
2010 року «Про судоустрій та статус
суддів» незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Згідно з частиною першою статті 47
Закону України № 2453 від 7 липня 2010 року
«Про судоустрій та статус суддів»
суддя у своїй діяльності щодо
здійснення правосуддя є незалежним від
будь-якого незаконного впливу, тиску
або втручання. Суддя здійснює
правосуддя на основі Конституції і
законів України, керуючись при цьому
принципом верховенства права.
Втручання в діяльність судді щодо
здійснення правосуддя забороняється і
тягне за собою відповідальність,
установлену законом.

При офіційному тлумаченні положень
частин першої, другої статті 126
Конституції України, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 1
грудня 2004 року № 19-рп/2004 вказав, що
незалежність суддів полягає передусім
у їхній самостійності, непов'язаності
при здійсненні правосуддя будь-якими
обставинами та іншою, крім закону,
волею. Зазначений підхід щодо
забезпечення незалежності суддів
закріплено у Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод (4
листопада 1950 року), ратифікованою
Верховною Радою України 17 липня 1997
року.

Відповідно до пункту «b» розділу
2 Рекомендацій № (94) 12 «Незалежність,
дієвість та роль суддів», ухвалених
Комітетом Міністрів Ради Європи на 518
засіданні заступників міністрів
13 жовтня 1994 року судді повинні
приймати свої рішення цілком незалежно
і мати змогу діяти без обмежень, без
неправомочного впливу, підбурення,
тиску, погроз, неправомочного прямого
чи непрямого втручання, незалежно з
чийого боку та з яких мотивів воно б не
здійснювалось. У законі мають бути
передбачені санкції проти осіб, які
намагаються у такий спосіб впливати на
суддів. Судді мають бути цілком
вільними у винесенні неупередженого
рішення у справі, яку вони розглядають,
покладатись на своє внутрішнє
переконання, власне тлумачення фактів
та чинне законодавство. Судді не
зобов'язані давати звіт щодо справ, які
знаходяться в їх провадженні, ніякій
особі, яка не належить до системи
судової влади.

З наведеного слідує, що дані вимоги
позивача не підлягають розгляду Вищим
адміністративним судом України як
судом першої інстанції.

Отже, згідно з пунктом першим частини
першої статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, у зв'язку з чим ОСОБА_1
необхідно відмовити у відкритті
провадження в адміністративній справі
за її позовом до Вищої ради юстиції та
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України в частині позовних вимог про
зобов'язання Одеського
адміністративного суду скасувати
ухвалу від 3 грудня 2012 року та винести
рішення щодо прийняття Одеським
апеляційним адміністративним судом до
розгляду апеляційної скарги на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року у справі № 2а-8676/11/1470 за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Держкомзему в Миколаївській області та
відділу Держкомзему в Новоодеському
районі Миколаївської області щодо
відшкодування шкоди, завданої
протиправними діями органу державної
влади; про зобов'язання Вищого
адміністративного суду скасувати
ухвали від 28 грудня 2012 року.

Керуючись статтями 3, 17, 105, 106, 108, 1711
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
до Вищої ради юстиції та Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України в частині позовних вимог про
визнання незаконними повністю
рішенння Вищої ради юстиції від 5
лютого 2013 року, від 21 лютого 2013 року, від
4 квітня 2013 року, від 7 червня 2013 року
залишити без розгляду.

2. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі
за її позовом до Вищої ради юстиції та
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України в частині позовних вимог про
зобов'язання Одеського
адміністративного суду скасувати
ухвалу від 3 грудня 2012 року та винести
рішення щодо прийняття Одеським
апеляційним адміністративним судом до
розгляду апеляційної скарги на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року у справі № 2а-8676/11/1470 за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держкомзему в Миколаївській області та
відділу Держкомзему в Новоодеському
районі Миколаївської області щодо
відшкодування шкоди, завданої
протиправними діями органу державної
влади; про зобов'язання Вищого
адміністративного суду скасувати
ухвали від 28 грудня 2012 року.

3. Адміністративний позов ОСОБА_1
до Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України в частині позовних вимог щодо
визнання незаконним повністю рішення
Вищої ради юстиції від 8 жовтня 2013 року
та рішення Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України від 29 серпня 2013
року залишити без руху.

4. Надати позивачці строк до 27
січня 2014 року для усунення зазначених в
ухвалі недоліків.

5. Роз'яснити позивачці, що у разі
неусунення недоліків позовної заяви у
встановлений судом строк, заява буде
повернута з підстав, передбачених
пунктом 1 частини третьої статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України.

6. Ухвала набирає законної сили
з моменту її постановлення і не
підлягає оскарженню.

Суддя
О.В. Кравцов