Справа № 2-а-3181/11/1415
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.Справа №
2-а-3181/11/1415Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1
інстанції: Репушевська О. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Кривоозерської
районної державної адміністрації
Миколаївської області на постанову
Кривоозерського районного суду
Миколаївської області від 09 вересня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кривоозерської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 09
вересня 2011 року визнано неправомірними
дії Управління праці та соціального
захисту населення Кривоозерської
районної державної адміністрації у
відмові здійснити перерахунок
позивачу допомоги на оздоровлення за
2011 рік як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Кривоозерської районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І
категорії, ІІІ групи інвалідності, та
виплатити у розмірі, передбаченому
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з чотирьох
мінімальних заробітних плат на день
здійснення виплат, з урахуванням
виплаченого.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною та прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду першої інтенції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розміри одноразової
допомоги на оздоровлення визначені не
в конкретних грошових розмірах, а
виходячи з мінімальних розмірів
заробітної плати. Апелянт зазначає, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», визначено
суми щорічних допомог на оздоровлення
і ця постанова не суперечить Закону та
видана на його виконання. Кошторисні
призначення за відповідними статтями
видатків передбачені Законами України
«Про державний бюджет України» і,
зокрема, на 2011 рік,
виходячи з розмірів компенсацій,
передбачених вищевказаною постановою.
На даний момент зміни до цієї постанови
щодо розміру щорічної допомоги на
оздоровлення постраждалим громадянам
не вносилися.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що,
також, обґрунтовано було встановлено
судом першої інстанції, позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та, як
постраждала особа, віднесений до І
категорії та є інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам III
групи, дітям-інвалідам виплачується в
розмірі - 4 мінімальних заробітних плат.
Тобто, вихідним критерієм нарахування
цієї компенсації є мінімальна
заробітна плата, розмір якої
визначається на момент виплати.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позивач, як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії -
інвалід ІІІ групи, має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, згідно вимог ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Доводи апелянта, що розмір допомоги
повинен визначатись у відповідності з
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (із змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»), колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно Законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення, а також
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами. Крім того, Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є спеціальним Законом, який визначає
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
соціального захисту потерпілого
населення.

Також, колегія суддів вважає,
безпідставними посилання апелянта на
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмірів
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення, як на причину
невиконання покладених на нього
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кривоозерської районної державної
адміністрації Миколаївської області
на постанову Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 09 вересня 2011 року - залишити без
задоволення.

Постанову Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 09
вересня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Кривоозерської
районної державної адміністрації
Миколаївської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/