Справа № 1627/2а-3487/11
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р.Справа № 1627/2а-3487/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області на постанову
Семенівського районного суду
Полтавської області від 17.04.2013р. по
справі № 1627/2а-3487/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач),
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області (далі по тексту -УПФУ в
Семенівському районі Полтавської
області, відповідач), в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд: визнати дії відповідача
стосовно відмови в перерахунку пенсії
за віком у відповідності до вимог ст.51
та ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними ;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок моєї пенсії за віком у
відповідності до вимог ст. ст. 51, 56
Закону України «Про Статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 20.08.2010 р. по день розгляду
даної справи в суді та здійснювати
перерахунок пенсії в подальшому в
порядку ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Семенівського районного
суду Полтавської області від 17.04.13р. по
справі № 1627/2а-3487/11 позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області задоволено частково, а саме
:позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій відповідача, що
виразилися у відмові в перерахунку за
період з 20 січня 2010 року по 21 лютого 2011
року додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишено без розгляду
через пропуск строку звернення до
адміністративного суду; визнано
протиправними дії відповідача, що
виразилися у відмові перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 за період з 22 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року включно
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до вимог ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
зобов'язано відповідача перерахувати
та доплатити позивачеві за період з 22
лютого 2011 року по 22 липня 2011 року
включно додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі ЗО процентів мінімальної
пенсії за віком, обчисленої відповідно
до вимог ст.,28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Семенівського районного
суду Полтавської області від 17.04.13р. по
справі № 1627/2а-3487/11 та прийняти нову
постанову та закрити провадження по
справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначив, що
оскаржувану постанову судом першої
інстанції винесено з порушенням норм
матеріального права. Наполягає на тому,
що неправомірність в діях відповідача
щодо нарахування пенсії позивачу
відсутня, оскільки УПФУ в
Семенівському райноні Полтавської
області при здійсненні обчислення
позивачеві додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров`ю, та основної пенсії
за віком діяло на підставі Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

З урахуванням відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю,
з огляду на приписи ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд даної
адміністративної справи слід
проводити в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
УПФУ в Семенівському районі
Полтавської області не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії.
Статус позивача підтверджується
посвідченням учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС № НОМЕР_2 та
має право на отримання додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до Закону України Закону
України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з листа УПФУ в
Семенівському районі Полтавської
області № 106/Е-03 від 15.06.2011 року позивач
з 20.08.2010 року отримує пенсію за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, загальний стаж
роботи ОСОБА_1 становить 31 років 09
місяців 7 днів.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України Закону України "Про статус і
соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
третьої категорії призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають положення ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вищезазначена постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позову, щодо якого було
прийнято оскаржуване судове рішення, є
захист порушеного права ОСОБА_2
починаючи з часу призначення пенсії -
20.08.2010 року.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлено шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду 22.08.2011, шестимісячний
строк на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 22.02.2011
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Згідно п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Приймаючи рішення про поновлення
позивачу строку на звернення до суду з
позовом суд першої інстанції не навів
підстав для його поновлення.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення не було порушено
приписи ст.ст. 99, 100 КАС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правомірно залишено без розгляду
позовні вимоги за період 20.01.2010 року по
21.02.2011 року .

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду 22.08.2011, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що права позивача
підлягають захисту, починаючи з 21.02.2011
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що з 21.02.2011 року підстави для
невиплати позивачеві додаткової
пенсії у відповідності до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) були відсутні, зміни у
зазначену статтю не вносились, а тому
колегія суддів дійшла висновку щодо
необґрунтованої відмови відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії за
зазначений період.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обов'язку відповідача з
22.02.2011 року здійснювати позивачеві
нарахування та виплату додаткової
пенсії у відповідності до приписів ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1
ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Семенівського районного
суду Полтавської області від
17.04.2013р. по справі № 1627/2а-3487/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.