Справа № 805/15599/13-а
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скріпнік А.І.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року справа №805/15599/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:судді-доповідача Ляшенка Д.В.,
суддів Ястребової Л.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м.Торезі Донецької області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 805/15599/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Торезі Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
Донецької області про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсій у зв"язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2560,71 грн.,-

В С Т А Н
О В И В :

В жовтні 2013р. УПФУ звернулось до суду з
позовом до ВВДФССНВВ про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2 560,71 грн.

Постановою суду 1 інстанції позов
задоволено частково. Стягнуто з
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Торезі Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області
заборгованість щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на загальну суму 1 360 грн. 71
коп. У задоволенні решти позовних вимог
- відмовлено.

Позивач і відповідач вважаючи, що це
судове рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, звернулись до суду з
апеляційними скаргами, в яких просили
постанову в частині вирішення справи
не на їх користь скасувати і прийняти
нову постанову.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів встановила наступне.

В період з 01 липня 2013 року по 30 вересня
2013 року УПФУ здійснило виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та виплату державної
адресної допомоги, і подало списки
осіб, яким здійснені ці виплати до
відділення Фонду.

Відділенням Фонду не прийняті до
відшкодування витрати, здійснені УПФУ,
на суму 2 560,71 грн.

Вказані обставини встановлені на
підставі розрахунку суми позову, (а.с.5),
актів щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, (а.с.6-8).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині відшкодування витрат
по виплаті пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд
1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_3,
отримав каліцтво на території
Російської Федерації у 2007 році (а.с. 44-48),
тобто під час нещасного випадку на
нього розповсюджувались норми
законодавства саме Російської
Федерації, у зв'язку з чим відповідач не
може бути визнаний належним
страховиком щодо нещасного випадку,
який стався із вказаною особою (а.с.44-48).

А тому, у зв'язку із відсутністю
страхового випадку, тобто отримання
каліцтва особою після 1991 року за межами
України, відповідач не може нести
зазначені витрати.

Проте колегія суддів не погоджується
із зазначеним висновком суду 1
інстанції з огляду на наступне.

Принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначають Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи).

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності, є
одним із видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за цим
видом страхуванням надаються, зокрема,
наступні види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 58 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і
статті 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховиками є цільові
страхові фонди, зокрема з пенсійного
страхування та страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплено пунктом
5 частини першої статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, встановлений
статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та пунктом 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 р. № 5-4/4 (далі - Порядок). До
вказаного переліку входить сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття
та сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (стаття 1); всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (стаття
3); призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(стаття 6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(стаття 7).

Таким чином, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
будь-якої з держав-учасниць СНД або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР, виплачується
особі за законодавством тієї
держави-учасниці Співдружності, на
території якої вона проживає.

Суд не приймає посилання суду 1
інстанції на Угоду про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
від 09.09.1994 р. оскільки дана угода не
регулює питання пенсійного
забезпечення, а стосується лише
порядку відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, смерті. складові якої
наведені в статті 1195 Цивільного
кодексу України, статтях 28 і 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(втрачений внаслідок втрати чи
зменшення професійної працездатності
заробіток, одноразова допомога,
відшкодування моральної шкоди,
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо).

Такі правові висновки викладені в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 12.09.20113 року по справі
К/800/30104/13.

З огляду на викладене,колегія суддів
вважає, що витрати Управління
Пенсійного фонду України в м.Торезі
Донецької області, пов'язані з виплатою
і доставкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що стався на
території Росії як в період її
входження до складу СРСР, так і в період
входження до складу СНД, підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків як належного страховика від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

А тому суд 1 інстанції неправомірно
відмовив УПФУ у стягненні
заборгованості по відшкодуванню
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, каліцтво яким заподіяно
на підприємствах, розташованих на
території країн СНД .

Що стосується решти вимог, колегія
суддів вважає їх обґрунтованими, з
огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності є видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: - пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); - пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; - медичні
профілактично-реабілітаційні заходи; -
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються певні види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, в тому числі, пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-14 (далі - Закон № 1105) закріплене
аналогічне правило - якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між ФСС і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом частини 2 статті 2 Закону №
1105 особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

З аналізу вказаної правової норми
вбачається, що право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку
відповідно до Закону № 1105 мають особи,
на яких в момент нещасного випадку
розповсюджувались або норми
законодавства СРСР (тобто під час
існування останнього до 1992 року) або
норми законодавства України тобто
після 1 січня 1992 року.

Тобто, як правильно дійшов висновку суд
1 інстанції, понесені позивачем витрати
на виплату пенсій, які призначені у
зв'язку з отриманням ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 трудового каліцтва або
професійних захворювань на
виробництві на території колишніх
республік СРСР (а.с. 12-21), підлягають
відшкодуванню з боку відповідача.

Суд вирішуючи справу дійшов
помилкового висновку про
обґрунтованість позовних вимог лише
частково, і частково прийняв рішення із
порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 195, ст. 197, ст. 202, ст. 205,
ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 805/15599/13 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 805/15599/13 - задовольнити
частково і постанову суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню виплат пенсій у зв'язку
із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 1200 грн. 00 коп. -
скасувати.

Позовні вимоги Управління пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Торезі
Донецької області - задовольнити і
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Торезі
Донецької області на користь
Управління пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області понесені
витрати на виплату пенсій ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у сумі 1200
грн.00 коп. за період 01.07.2013р. по 30.09.2013р.

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Суддя-доповідач:
Д.В.Ляшенко

Судді:
Л.В. Ястребова

С.Ю. Чумак