Справа № 581/596/13-а
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/596/13-а
Провадження № 2-а/581/1/14
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області

в складі: головуючого - судді Бутенко
Д.В.,

при секретарі судового засідання
Якименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Липова Долина справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Липоводолинському районі Сумської
області (далі-управління, відповідач)
про визнання неправомірним рішення та
зобов'язання вчинити дію,-

В С Т А Н
О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевикладеним позовом, який
мотивував тим, що він у квітні 2013 року
отримав відповідь на його звернення
від управління про відсутність підстав
для призначення йому пенсії державного
службовця на підставі ст.37 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки період його роботи з 02 січня
1986 року по 29 грудня 1989 року в
Липоводолинському районному
агропромисловому об'єднанні не
відноситься до державної служби.
Уважаючи письмове рішення
невмотивованим, а також те, що інші
вимоги щодо призначення пенсії
державного службовця ним дотримані
(він має необхідний стаж державної
служби (окрім, періоду роботи в
Липоводолинському РАПО), вік та
документи в підтвердження отримуваної
ним заробітної плати), просив суд
визнати неправомірним рішення
відповідача від 29 квітня 2013 року про
відмову йому в призначенні пенсії
державного службовця і зобов'язати
управління ПФУ призначити йому пенсію
державного службовця відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції 1993 року).

У ході судового розгляду позивач
підтримав поданий ним позов та суду
пояснив про те, що йому відповідачем
зараховано до стажу державної служби
лише 16 років 5 місяців 3 днів (з грудня 1979
року до 31 грудня 1985 року робота - період
роботи в управлінні сільського
господарства Липоводолинського
райвиконкому, з 1991 року по 03 березня 1994
року період роботи в органах
Пенсійного фонду України, з 04 березня
1994 року по 11 травня 2000 року працював у
відділі соціального забезпечення
Липоводолинського райвиконкому). Також
пояснив, що Липоводолинське РАПО було
створено у грудні 1985 року на підставі
рішення Липоводолинської районної
ради народних депутатів і була їй
підзвітня; з 01 жовтня 1991 року
Липоводолинське РАПО реорганізовано в
управління сільського господарства.
Уточнив, що він в апараті
Липоводолинського РАПО працював на
таких посадах: з 31 грудня 1985 року
обіймав посаду старшого диспетчера
управління, з 01 грудня 1989 року по 05
лютого 1991 року - спеціалістом по
розвитку підсобних селянських
господарств. При цьому, в якості
диспетчера управління він збирав
оперативні дані по
сільськогосподарським культурам,
тваринництву, механізації,
узагальнював дані при посіву та зборі
зернових у Липоводолинському районі, а
також підтримував зв'язок із
керівниками колгоспів, радгоспів та
інших підприємств по виконанню завдань
управління, проводив
методично-роз'яснювальну роботу тощо.
Також додатково пояснював, що первинну
назву РАПО з часом його функціонування
було змінено на ВАПО (тобто
виробниче-агропромислове об'єднання).

Представник відповідача Мареєва А.В. та
в наступному і ОСОБА_2. позов ОСОБА_1 не
визнали та суду пояснили про те, що
позивач згідно з вимогами чинної
станом на квітень 2013 року ст. 37 Закону
України «Про державну службу» має
необхідний вік, не менше 35-річного
загального трудового стажу, у
матеріалах пенсійної справи наявні
відомості про зарплату за 60 місяців,
яку він отримував перед виходом на
пенсію на загальних підставах.
Підтвердила те, що станом на день
розгляду даної справи позивач має 16
років 5 місяців стажу державної служби;
період роботи у Липоводолинському РАПО
з 02 січня 1986 року по 29 грудня 1989 року не
зараховано до цього стажу, оскільки в
матеріалах справи наявні дві
суперечливі довідки від управління АПК
Липоводолинської
райдержадміністрації про
реорганізацію і одночасно про
ліквідацію Липоводолинського РАПО в
управління сільського господарства
місцевої ради народних депутатів;
додатково архівні відомості про
усунення таких суперечностей
управлінням не витребовувалися.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та письмові докази,
зібрані у ній суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з огляду на
нижченаведене.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, у квітні 2013 року
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із
заявою про призначення пенсії
державного службовця, на яку отримав
відповідь про те, що до стажу його
державної служби відсутні підстави для
зарахування періоду роботи з 02 січня 1986
року по 29 грудня 1989 року у
Липоводолинському районному
агропромисловому об'єднанні (а.с. 8-10).

31 грудня 1985 року ОСОБА_1 у відповідності
до постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів
СРСР від 14 листопада 1985 року № 1114 «Про
подальше вдосконалення управління
агропромисловим комплексом» та у
зв'язку з ліквідацією управління
сільського господарства переведено в
апарат районного агропромислового
об'єднання (РАПО). З 02 січня 1986 року по 01
грудня 1989 року ОСОБА_1 по переведенню
призначений старшим диспетчером
Липоводолинського районного
агропромислового об'єднання
(далі-РАПО). З 01 по 29 грудня 1989 року
працював на посаді провідного
спеціаліста по розвитку селянських
господарств, підсобних господарств,
установ та організацій вказаного вище
РАПО. З 01 січня 1990 року по 05 лютого 1991
року працював на посаді провідного
спеціаліста по підсобним селянським
господарствам Липоводолинського РАПО
(а.с.15-19,57).

Відповідно до архівної копії Положення
про Липоводолинське районне
агропромислове об'єднання, затверджене
рішенням виконкому Липоводолинської
районної ради народних депутатів від 17
грудня 1982 року № 368, зазначене
об'єднання створено рішенням
виконавчого комітету районної Ради
народних депутатів, яке затверджено
районною радою Народних депутатів, і
підпорядковується цьому органу (п.2,5
Положення); до його завдань віднесено
забезпечення високовиробничого
використання земель і підвищення їх
плодоріддя, впровадження ефективних
методів господарювання на землі,
здійснення заходів по подальшому
розвитку особистих підсобних
господарств громадян і підсобних
господарств, підприємств тощо (п.3).
Керівництво районним агропромисловим
об'єднанням здійснюється радою
об'єднання, який є його вищим органом
управління. Робочим апаратом ради
райагропромоб'єднання є апарат
управління сільського господарства
райвиконкому (п.7,12,13) (а.с.67-79).

Рішенням виконавчого комітету
Липоводолинської районної ради
Народних депутатів від 23 грудня 1985 року
№ 289 «Про районне агропромислове
об'єднання» призначено голову
районного агропромислового об'єднання
та його першого заступника і
заступників (а.с. 82).

Рішенням Липоводолинської ради
Народних депутатів від 19 жовтня 1991 року
створено управління сільського
господарства райвиконкому з 01 жовтня
1991 року у зв'язку з ліквідацією ВАПО
«Липоводолинське» (а.с.86).

На день розгляду справи в суді позивач
отримує в управлінні ПФУ в
Липоводолинському районі Сумської
області пенсію за віком, яка призначена
йому у вересні 2010 року, при наявності 39
років 5 місяців 22 днів загального
трудового стажу станом на 31 травня 2009
року (а.с. 43). Станом на 15 вересня 2010 року
стаж роботи на державній службі ОСОБА_1
дорівнював 16 років 5 місяців 3 дні (а.с.
42).

При вирішенні даного
адміністративного спору, суд виходить
з наступних норм законодавства.

Постановою ЦК Компартії України і Ради
Міністрів УРСР від 27 березня 1962 року
"Про перебудову управління сільським
господарством Української РСР" були
створені територіальні виробничі
колгоспно-радгоспні
(радгоспно-колгоспні) управління по
керівництву сільськогосподарським
виробництвом, які підпорядковувались
обласним управлінням і Міністерству
виробництва і заготівель
сільськогосподарських продуктів

Згідно з постановою ЦК Компартії
України і Ради Міністрів УРСР від 03
квітня 1965 N 334 "Про заходи по поліпшенню
керівництва сільським господарством
республіки", обласні управління
виробництва і заготівель
сільськогосподарських продуктів
реорганізовані в обласні управління
сільського господарства, а в районах - у
районні виробничі управління
сільського господарства.

Постановою ЦК Компартії України і Ради
Міністрів УРСР від 30 січня 1970 року
районні виробничі управління
сільського господарства перетворені в
управління сільського господарства
райвиконкому.

Відповідно до постанови ЦК Компартії
України і Ради Міністрів УРСР від 10
грудня 1985 N429 "Про подальше
удосконалення управління
агропромисловим комплексом
Української РСР" були створені обласні
агропромислові комітети і районні
агропромислові об'єднання під
керівництвом обласних і районних Рад
народних депутатів, як самостійні
суб'єкти господарювання.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 16
жовтня 1989 року N 253 "Про вдосконалення
управління в агропромисловому
комплексі республіки" передбачено
заходи щодо дальшого поширення нових
організаційних форм промислової
інтеграції та кооперування, створення
на добровільній основі
агропромислових об'єднань,
агрокомбінатів, агрофірм, виробничих
об'єднань та інших формувань.

Для оперативного виконання функцій
управління цими формуваннями на
районному рівні обиралась рада і
утворювався апарат - робочий орган
ради. В областях замість
агропромислових комітетів обиралась
рада агропромислових формувань і
утворювався робочий орган ради.

Положенням про Державний
агропромисловий комітет Української
РСР від 17 травня 1986 року (яке діяло до 19
травня 1992 року) передбачалося, що
Державний Агропромисловий комітет є
центральним союзно-республіканським
органом державного управління
агропромисловим комплексом УРСР, що
здійснює керівництво сільським
господарством, галузями харчової та
переробної промисловості. До структури
Держагропрому УРСР входили
агропромислові комітети областей та
районні агропромислові об'єднання,
створені на базі ліквідованих
управлінь сільського господарства.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 16
жовтня 1989 року № 253 "Про вдосконалення
управління агропромисловим комплексом
Української РСР" передбачені заходи
щодо подальшого поширення нових
організаційних форм по створенню
агропромислових об'єднань,
агрокомбінатів, агрофірм тощо. Згідно з
Законом України "Про перелік
міністерств та інші центральні органи
державного управління Української РСР"
від 13 травня 1991 року та постанови
Кабміну УРСР "Про порядок реалізації
Закону України "Про перелік
міністерств та інші центральні органи
державного управління Української РСР"
від 24 травня 1991 року № 12 було створене
Міністерство сільського господарства
і продовольства із одночасним
створенням відповідних обласних та
районних управлінь.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 03
травня 1994 року № 283, визначений перелік
державних органів колишніх УРСР та
інших республік, а також колишнього
СРСР, період роботи в яких на посадах
керівних працівників і спеціалістів
зараховується до стажу державної
служби. До таких органів, зокрема,
віднесені місцеві органи державного
управління міністерств і відомств
УРСР.

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступних висновків, а саме:

1. за змістом вищевказаного
законодавства, до стажу державної
служби зараховуються періоди роботи в
агропромислових об'єднаннях,
агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих
об'єднаннях та інших формуваннях, які
були реорганізовані у районні
управління сільського господарства і
продовольства. Судом в ході розгляду
даного спору не здобуто доказів і
позивачем не доведено суду тієї
обставини, що Липоводолинське РАПО
реорганізовано в управління
сільського господарства
Липоводолинської районної ради чи її
виконавчого органу. Зокрема, в
матеріалах справи відсутні докази
приймання-передачі майна від вказаного
об'єднання до новоствореного
управління сільського господарства із
складанням передавальних актів і
подальшим зарахуванням (переведенням)
працівників РАПО (повністю чи частково)
до штату управління сільського
господарства Липоводолинської ради
народних депутатів чи її виконавчого
органу;

2. віднесення посад спеціалістів РАПО
(ВАПО), де працював позивач, до
категорії посад державних службовців
не є єдиною підставою для зарахування
періодів такої роботи до стажу
державної служби, оскільки по засобам
реорганізації РАПО (ВАПО) в управління
сільського господарства відбувалася
передача завдань та функцій цього
об'єднання під сферу діяльності
держави, що свідчить про визнання за
такої умови на державному рівні часу
роботи у РАПО в якості державної
служби.

Доводи позивача про те, що історичні
довідки з архівних установ, зокрема, з
архіву нинічинного управління
агропромислового розвитку
Липоводолинської РДА та архівного
відділу Липоводолинської РДА
підтверджують стаж його державної
служби на посадах спеціалістів в РАПО,
суд не приймає до уваги, оскільки
досліджені в ході судового розгляду
докази не підтвердили факт
реорганізації РАПО в управління
сільського господарства райвиконкому
з 01 жовтня 1991 року, а навпаки з
документів, отриманих в Державного
архіву Сумської області, доведено факт
остаточної ліквідації вказаного
об'єднання із вищевказаної дати без
будь-яких форм правонаступництва.

Доводи позивача про те, що апарат РАПО
відноситься до органів місцевого
самоврядування і про те, що ліквідація
цього об'єднання проведена не тим
органом, що його створював, на думку
суду, не спростовують вищенаведених
висновків суду, а зворотнє
підтверджується матеріалами справи.
Так, згідно з Положенням про
Липоводолинське агропромислове
об'єднання робочим апаратом ради
райагропромоб'єднання є апарат
управління сільського господарства
райвиконкома, структура та штатна
чисельність якого затверджується
виконкомом районної ради народних
депутатів (п.2,3,12,13). Тобто передбачалось
залучення та включення працівників
апарату управління
сільгоспгосподарства райвиконкому до
роботи і структури апарату ради, а
також у склад самого РАПО зі
збереженням самостійного юридичного
статусу вказаного управління без
делегування будь-яких функцій апаратом
зазначеного управління до вказаного
об'єднання. РАПО як створювалось
рішенням районної ради народних
депутатів, так і ліквідовано рішенням
цієї ради з 01 жовтня 1991 року, що
узгоджується з нормами п.2,36 Положення і
свідчить про правомірність проведеної
ліквідації (а.с.67-79,86). Крім цього, апарат
агропромислового об'єднання за нормами
вищенаведеного законодавства не
відносився до структури органів
місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову в силу безпідставності
останнього.

Керуючись ст.ст.2,11, 90,94, 162,163,167 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Липоводолинському районі Сумської
області про визнання неправомірним
рішення, зобов'язання вчинити дію.

Постанову суду може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Липоводолинський районний суд
Сумської області шляхом подачі скарги
в десятиденний строк з дня отримання її
копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Д. В. Бутенко