Справа № 817/4119/13-а
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4119/13-а

20 січня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О. при
секретарі судового засідання Демчук
І.М., за участю:

представника позивача - не з'явився,

представника відповідача - Дячука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К"

до Державна податкова інспекція у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення , -в с т а н о в и в:

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2013 року
№, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі
191080,50 грн., з яких: 127387,00 грн. - за
основним платежем; 63693,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями, що
визначено податковим органом на
підставі акта від 03.09.2013 року
№653/17-16-22-01/36290841 про результати
позапланової виїзної документальної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаєморозрахунках з Приватним
підприємством "Зернопром" за період з
01.02.2013 року по 28.02.2013 року та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Град-Будсервіс" за період з 01.03.2013 року
по 31.03.2013 року.

В основу визначення податкового
зобов'язання згідно із зазначеним
повідомленням-рішенням податковим
органом покладено дані акта перевірки
про неправомірне формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за рахунок сум податку,
сплачених контрагенту у складі ціни за
надані послуги. За твердженнями
податкового органу, господарські
операції в дійсності мали фіктивний
характер, а договори та інші документи
складені сторонами з метою мінімізації
податкових зобов'язань.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що правильно визначив
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість, а висновки
податкового органу вважає
безпідставними, оскільки укладені
договори мали реальний характер -
товари поставлені (роботи виконані)
контрагентами у повному обсязі й
оплачені, ці факти підтверджуються
документально, господарські операції
належним чином відображені у
бухгалтерському обліку та податковій
звітності. Таким чином, позивач просив
суд податкове повідомлення-рішення
визнати протиправним і скасувати.

У судовому засіданні 16.12.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення є правомірним і
підстави для його скасування відсутні,
тому просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши представлені документи та
інші зібрані по справі матеріали, суд
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" є
юридичною особою, що зареєстрована
15.01.2009 виконавчим комітетом
Рівненської міської ради, як платник
податків перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.
Позивач також зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача є:
вирощування зернових культур (крім
рису), бобових культур і насіння
олійних культур, виробництво добрив і
азотних сполук, виробництво пестицидів
та іншої агрохімічної продукції,
оптова торгівля зерном, необробленим
тютюном, насінням і кормами для тварин,
оптова торгівля хімічними продуктами.
Фактично позивач займався оптовою
торгівлею хімічними продуктами.

У вересні 2013 року посадовими особами
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
проведено виїзну документальну
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків з Приватним
підприємством «Зернопром» () за період з 01.02.2013 року по 28.02.2013
року та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс» () за період з 01.03.2013 року по
31.03.2013 року (акт перевірки від 03.04.2013 №
185/2200-33110536).

Внаслідок перевірки посадові особи
податкового органу дійшли висновку про
порушення позивачем вимог:

п.44.1 ст.44 розділу І, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
розділу V Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), що призвело до заниження
податку на додану вартість, який
підлягає сплаті до бюджету за лютий
місяць 2013 року в розмірі 43 890 грн. та за
березень місяць 2013 року в розмірі 83 497
грн.

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій позивача з придбання товарів
та робіт, які здійснювались ним на
підставі договорів, укладених з
Приватним підприємством «Зернопром»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс». На
думку посадових осіб податкового
органу, товари вказаними контрагентами
фактично не поставлялись, позивач не
переслідував такої ділової мети.
Договори та інші
фінансово-господарські документи
складено сторонами без фактичного
здійснення господарських операцій з
метою незаконного одержання
податкової вигоди, тому формування
валових витрат та податкового кредиту
здійснено позивачем незаконно.

За результатами перевірки Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на підставі
підпункту 54.3.2 пункту 54.2 статті 54,
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.09.2013 року
№, згідно з яким позивачу
визначено грошове зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах,
послугах)" у сумі 191080,50грн., з яких: 127387,00
грн. - за основним платежем; 63693,50 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафом);

Податкові зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 127387,00 грн. (за
основним платежем) стосуються
висновків щодо заниження податку на
додану вартість за наступні звітні
(податкові) періоди: за лютий 2013 року -
на суму 43890,00 грн.; за березень 2013 року -
на суму 83497,00грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

З метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи суд витребував від
позивача первинні
фінансово-господарські документи, що
підтверджують факти поставки товарів
та виконання робіт, оплати їх вартості
та сплати сум податку на додану
вартість у складі ціни товарів (робіт),
а також відомості щодо формування
податкового кредиту. Крім того, суд
зобов'язав позивача надати витяги та
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, що містять дані про
Приватне підприємство «Зернопром» та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс».
Витребувані судом документи були
надані суду не в повному обсязі.

Щодо взаємовідносин з Приватним
підприємством «Зернопром» суд на
підставі зібраних по справі доказів
встановив наступне.

Згідно з даними Державної податкової
інспекції у м.Полтаві (акт перевірки
про неможливість проведення
зустрічної звірки Приватного
підприємства «Зернопром» від 10.04.2013
року №434/22.5/32908536) Приватне підприємство
«Зернопром» є юридичною особою, що
зареєстрована 09.04.2004 виконавчим
комітетом Полтавської міської ради за
адресою: вул. Шведька, 2 кім. 404, м.
Полтава. Однак до ЄДР внесено відомості
про зміну місцезнаходження платника:
вул. Гулі Корольової, 12А, кв. 14, м.
Дніпропетровськ. У процесі припинення
підприємство не перебуває, види
діяльності - виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості
(основний), виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості,
неспеціалізована оптова торгівля
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами.

Як зазначено в акті перевірки від
10.04.2013 року №434/22.5/32908536 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Приватного підприємства «Зернопром»,
податковий номер 32908536, з питань
правомірності проведених
господарських відносин із платниками
податків за грудень 2012 року, січень,
лютий 2013 року провести зустрічну
звірку Приватного підприємства
«Зернопром» не виявляється можливим у
зв'язку з тим, що ані за місцем
реєстрації ані за податковою адресою
підприємство не перебуває. Крім того,
податковим органом було направлено на
адресу Приватного підприємства
«Зернопром» лист з повідомленням про
надання документів для проведення
зустрічної звірки (лист вручено 12.02.2013),
але протягом десяти робочих днів з дня
надходження запиту до ДПІ ум. Полтаві
документи не надавалися.

Під час судового розгляду судом
встановлено, що у лютому 2013 року між
позивачем (Покупець) і Приватним
підприємство «Зернопром» (Продавець)
укладено договір поставки від 01.02.2013 №
010213, згідно з яким виконавець
зобов'язувався передати (поставити)
покупцю товар (згідно із Специфікацією
№1 від 01.02.2013 року - аміачна селітра в
мішках 50 кг), а покупець зобов'язувався
його прийняти і оплатити. Вартість
товару на підставі специфікації за цим
договором становила суму 263340,00 грн., у
тому числі ПДВ - 43890,00 грн.

Позивач стверджував, що на виконання
вказаного договору постачальник
здійснив поставку партії товару на
загальну суму 263340,00 грн., у тому числі
ПДВ - 43890,00 грн.

На підтвердження факту поставки товару
позивач надав суду копії п'яти
видаткових накладних:

від 04.02.2013 № РН-0000383 на суму 51300,00 грн., у
тому числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 05.02.2013 № РН-0000384 на суму 51300,00 грн., у
тому числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 06.02.2013 № РН-0000385 на суму 54720,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 07.02.2013 № РН-0000386 на суму 54720,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 08.02.2013 № РН-0000387 на суму 51300,00 грн., у
тому числі ПДВ - 8550,00 грн.;

копії п'яти прибуткових
накладних:

від 04.02.2013 № 192 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 05.02.2013 № 193 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 06.02.2013 № 194 на суму 54720,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 07.02.2013 № 195 на суму 54720,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 08.02.2013 № 196 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн.

Зазначений товар відображений в
картці рахунку 281 за лютий 2013 року.

Відповідно до пункт 4.1 пункту 4
Договору поставка товару
здійснювалась силами постачальника.
Вартість поставки включено до ціни
товару.

З аналізу змісту вказаних
документів суд дійшов висновку, що
видача товару зі складу постачальника
і його оприбуткування на склад покупця
відбувались в один день - 04.02.2013 року,
05.02.2013 року, 06.02.2013 року, 07.02.2013 року,
08.02.2013 року.

Однак, позивачем суду не надано жодних
документів, що підтверджують
транспортування, загрузку та розгрузку
товару (або інших первинних документів,
що підтверджують доставку від продавця
до покупця), журналу реєстрації
доручень на отримання ТМЦ. Хоча, у
наданих суду видаткових накладних від
Приватного підприємства «Зернопром»
зазначені довіреності на отримання
ТМЦ, виписані на директора ОСОБА_2
(довіреності від 04.02.2013 №33, від 05.02.2013
№34, від 06.02.2013 №36, від 07.02.2013 «36, від
08.02.2013 №37).

Крім того, судом встановлено, що,
перерахування коштів позивач до
Приватного підприємства «Зернопром»
протягом періоду, що підлягав
перевірці не здійснював. У Товариства з
обмеженою відповідальністю "Соняшник
і К" перед Приватним підприємством
«Зернопром», станом на 23.08.2013р.,
кредиторська заборгованість становить
691260,00 грн.

Згідно «Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів» між позивачем та
Приватним підприємством «Зернопром»
існує розбіжність між задекларованими
податковим кредитом та податковими
зобов'язаннями за лютий місяць 2013 року
у розмірі 43890 грн.

Тобто, позивач отримав від Приватного
підприємства п'ять податкових
накладних на загальну суму 263340,00 грн., у
тому числі ПДВ - 43890,00 грн.

від 04.02.2013 № 192 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 05.02.2013 № 193 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн.,

від 06.02.2013 № 194 на суму 54720,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 07.02.2013 № 195 на суму 54720,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9120,00 грн.,

від 08.02.2013 № 196 на суму 51300,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8550,00 грн., вказані суми
податку на додану вартість включив до
складу податкового кредиту за лютий 2013
року та відобразив у податковій
декларацій з податку на додану
вартість.

Судом було запропоновано позивачу
надати документи, що підтверджують
подальшу реалізацію придбаного товару
у Приватного підприємства «Зернопром»,
однак таких доказів суду надано не
було.

Також представником позивача суду не
надано ні сертифіката якості на
аміачну селітру, ні якісного
посвідчення, що унеможливлює
підтвердити відповідність до вимог
відповідних ДСТУ та ідентифікувати
виробника (назву та повну адресу,
адресу потужностей виробництва).

Вищевказані документи не були надані
позивачем і під час здійснення
податковим органом перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" та під
час розгляду заперечення до акту
перевірки, та розгляду скарги на
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення. Крім того, під
час здійснення перевірки та
оскарженнях висновків акту перевірки
та прийнятого податкового
повідомлення рішення податковому
органу не було надано договір поставки
від 01.02.2013 року №010213.

Таким чином, судом встановлено, що в
дійсності поставка товару від
Приватного підприємства «Зернопром»
на користь позивача не відбувалась, але
при цьому фіктивна поставка
оформлювались документально.

Щодо взаємовідносин з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Град-Будсервіс» суд на підставі
зібраних по справі доказів встановив
наступне.

Згідно з даними Державної податкової
інспекції у м. Полтаві (акт перевірки
про неможливість проведення
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Град-Будсервіс» від 11.06.2013 року
№684/22.5-10/35723899) Товариство з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс» є
юридичною особою, що зареєстрована
19.02.2008 виконавчим комітетом
Полтавської міської ради за адресою:
вул. Кагамлика, буд. 37, м.
Полтава. У процесі припинення
підприємство не перебуває, основний
вид діяльності - оптова торгівля
зерном, необробленим тютюном, насінням
і кормами для тварин.

Як зазначено в акті перевірки від
11.06.2013 року №684/22.5-10/35723899 про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Град-Будсервіс», податковий номер
684/22.5-10/35723899, з питань правомірності
проведених господарських відносин із
платниками податків за період січень
2013 року - березегь 2013 року провести
зустрічну звірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Град-Будсервіс» не виявляється
можливим у зв'язку з тим, що ані за
місцем реєстрації ані за податковою
адресою підприємство не перебуває.

Як встановлено судом, у лютому 2013 року
між позивачем (замовник) і Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Град-Будсервіс» (постачальник)
укладено договір поставки від 28.02.2013 №
010313, згідно з яким постачальник
зобов'язувався передати (поставити)
покупцю товар (згідно із додатковою
угодою №1 від 28.02.2013 року - відсів, лист
№10, пісок, полоса 50Х50, труба 40Х40, цемент,
щебінь), а покупець зобов'язувався його
прийняти і оплатити. Вартість товару на
підставі додаткової угоди за цим
договором становила суму 500979,00 грн., у
тому числі ПДВ - 83496,66 грн. Позивач
стверджував, що на виконання вказаного
договору постачальник здійснив
поставку партії товару на загальну
суму 500979,98 грн., у тому числі ПДВ - 83496,66
грн.

Відповідно до пункту 1.2 Договору
товаром є будівельні матеріали.

Пунктом 1.3 пункту 1 Договору
передбачено, що якість товару повинна
відповідати вимогам ГОСТу, ТУ та
засвідчуватись сертифікатом якості
заводів - виробників або паспортом
якості товару.

В пункті 4.1 пункту 4 Договору зазначено,
що умови поставки: на умовах СРТ склад
Покупця. Поставка здійснюється силами
та засобами Продавця.

На підтвердження факту поставки товару
позивач надав суду копії дев'яти
видаткових накладних:

від 01.03.2013 № РН-0000156 на суму 49780,00 грн., у
тому числі ПДВ - 8296,67 грн.,

від 04.03.2013 № РН-0000157 на суму 56700,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9450,00 грн.,

від 05.03.2013 № РН-0000158 на суму 59500,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 06.03.2013 № РН-0000159 на суму 54000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 07.03.2013 № РН-0000160 на суму 54000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 11.03.2013 № РН-0000161 на суму 54000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 12.03.2013 № РН-0000162 на суму 59500,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 13.03.2013 № РН-0000163 на суму 54000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 14.03.2013 № РН-0000164 на суму 59500,00 грн., у
тому числі ПДВ - 9916,67 грн.;

копії дев'яти прибуткових
накладних:

від 01.03.2013 № 378 на суму 49780,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8296,67 грн.,

від 04.03.2013 № 379 на суму 56700,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9450,00 грн.,

від 05.03.2013 № 380 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 06.03.2013 № 381 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 07.03.2013 № 382 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 11.03.2013 № 383 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 12.03.2013 № 384 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 13.03.2013 № 385 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 14.03.2013 № 386 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.

Згідно з умовами договору
(пункт 4.1) поставка товару
здійснювалась на умовах СРТ склад
Покупця. Поставка здійснюється силами
та засобами Продавця.

Перерахування коштів позивач на ТОВ
«Град-Будсервіс» не здійснював.

Заборгованість Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" перед
товариствомм з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс»,
станом на 23.08.2013р. становить 50098,000 грн.

Згідно «Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів» Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс»
існує розбіжність між задекларованими
податковим кредитом та податковими
зобов'язаннями за березень місяць 2013
року у розмірі 83496,67 грн.

Зазначений товар списаний за актом
списання від 31.03.2013 року № СК-0000018.

В той же час суду не представлено ні
сертифіката якості на матеріали, ні
якісного посвідчення, що унеможливлює
підтвердити відповідность до вимог
відповідних ДСТУ та ідентифікувати
виробника (назву та повну адресу,
адресу потужностей виробництва).

Представником позивача суду не надано
документів, що підтверджують
транспортування, загрузку та розгрузку
товару (або інших первинних документів,
що підтверджують доставку від продавця
до покупця), журналу реєстрації
доручень на отримання ТМЦ. Хоча, у
наданих до перевірки видаткових
накладних від ТОВ «Град-Будсервіс»
зазначені наступні довіреності на
отримання ТМЦ, виписані на директора
ОСОБА_2( довіреність №55 від 01.03.2013р., №58
від 04.03.2013р., №60 від 05.03.2013р., №62 від
06.03.2013р., №64 від 07.03.2013р., №68 від 11.03.2013р.,
№70 від 12.03.2013р., №72 від 13.03.2013р., №74 від
14.03.2013р.)

Позивач отримав від Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Град-Будсервіс» дев'ять податкових
накладних на загальну суму 500979,98 грн., у
тому числі ПДВ - 83496,66 грн.

від 01.03.2013 № 378 на суму 49780,00 грн., у тому
числі ПДВ - 8296,67 грн.,

від 04.03.2013 № 379 на суму 56700,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9450,00 грн.,

від 05.03.2013 № 380 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 06.03.2013 № 381 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 07.03.2013 № 382 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 11.03.2013 № 383 на суму 54000,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9000,00 грн.,

від 12.03.2013 № 384 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 13.03.2013 № 385 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.,

від 14.03.2013 № 386 на суму 59500,00 грн., у тому
числі ПДВ - 9916,67 грн.

Як відображено в акті перевірки,
вказані суми податку на додану
вартість позивач включив до складу
податкового кредиту за березень 2013
року, відобразив у податковій
декларацій з податку на додану
вартість.

Під час засідання позивач пояснив, що
зазначені будівельні матеріали
потрібні були підприємству для
конструювання залізничної колії для
перевезення вантажів, що розташована
біля залізниці. Однак, в акті списання
від 31.03.2013 року №СК-000018 причина
списання зазначена - встановлення
огорожі на базі Липовець.

Судом було запропоновано позивачу
надати докази в обґрунтування
виконання будівельних робіт з
зазначеними будівельними матеріалами,
але жодних доказів суду позивачем
надано не було.

Представник відповідача в свою ж чергу
надав суду відповідь відокремленого
підрозділу «Рівненської дирекції
залізничних перевезень» з якої
вбачається, що між ним та позивачем
договори «Про організацію перевезень
вантажів і проведення розрахунків за
перевезення та надані залізницею
послуги не укладались.

Таким чином, судом встановлено, що в
дійсності поставка товару від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Град-Будсервіс» на
користь позивача не відбувалась, але
при цьому фіктивна поставка
оформлювались документально.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Як вже зазначалось судом, податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість визначені позивачу
податковим органом у зв'язку з
формуванням за рахунок сум податку на
додану вартість, сплачених
контрагентам у складі ціни придбаного
товару (виконаних робіт), податкового
кредиту з податку на додану вартість.
Оскільки, на думку податкового органу,
господарські операції були
безтоварними, а роботи в дійсності не
виконувались, укладені договори є
нікчемними, а формування валових
витрат і податкового кредиту здійснено
позивачем незаконно.

Таким чином, вирішення даної справи
залежить від доведеності факту
безтоварності (фіктивності)
господарських операцій, який покладено
в основу прийнятого податкового
повідомлення-рішення, яке оспорюється
в даній справі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій, в силу пункту 1
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

У даній справі судом встановлено, що
товари Приватним підприємством
"Зернопром" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Град-Будсервіс" на
підставі договорів від 01.02.2013 року
№010213, від 28.02.2013 року №010313 - не
поставлялись. Таким чином,
господарські операції, на підставі
яких позивачем формувався податковий
кредит, утворюють фікцію, а
представлені позивачем
фінансово-господарські документи
мають на меті утворити формальні
підстави для одержання певних
податкових вигід.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування ПДВ є операції платників
податку, зокрема, з постачання послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначено статтею 198 Податкового
кодексу України, згідно з якою право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/ послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України на час вчинення спірних
операцій та видачі податкової
накладної).

В силу положень пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пункт 201.6 статті 201
Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Однак, сама по собі податкова накладна
не утворює підстави для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
(1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ); (2)
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця; (3)
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; (4) документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; (5) наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених
елементів, навіть за наявності певних
первинних документів, виключає
можливість формування платником
податків валових витрат при обчисленні
податку на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Суд на підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
встановив, що фактично поставка товару
Приватним підприємством "Зернопром" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Град-Будсервіс" не
здійснювались. З досліджених
матеріалів справи наданих позивачем та
відповідачем суд дійшов висновку, що
вказані підприємства неспроможні
надати послуги, описані у
представлених позивачем первинних
фінансово-господарських документах,
адже в нього відсутні транспортні
засоби та відповідні
адміністративно-господарські
можливості, а надання послуг з
перевезення вантажу автомобільним
транспортом впродовж одного дня,
виходячи з відстані між пунктами
завантаження та розвантаження товару,
часу, необхідного вантажному
автомобілю для подолання такої
відстані, виконання
вантажно-розвантажувальних операцій
та відпочинку водія, робочого часу
підприємств, за об'єктивних обставин є
неможливим.

Суд звертає увагу на те, що незважаючи,
що позивачем не було надано ані під час
перевірки ані під час оскарження
податкового повідомлення-рішення в
податковому органі документів, які б
підтвердили реальність поставки
товару та його реалізацію чи
використання, суд під час розгляду
справи надавав позивачу можливість
надати такі документи в судовому
засіданні. Однак, жодного додаткового
доказу крім наданих до позовної заяви
позивач не надав. Твердження позивача
про те, що він не повинен нести
відповідальність за діяльність своїх
контрагентів в даному випадку суд не
бере до уваги, тому як, суд намагався
дослідити і дати оцінку документам
саме отриманих від контрагентів та
оформлених Товариством з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" після
отримання товару та його реалізації,
використанні.

Представник позивача зазначав, що
нібито Приватним підприємством
"Зернопром" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Град-Будсервіс"
оскаржувались акти про неможливість
проведення зустрічної звірки, однак
доказів в обґрунтування своїх
повідомлень суду не надав.

Крім того, представник позивача
пояснив суду, що відсутність
додаткових доказів пов'язана з
вилученням їх під час проведення
обшуку офісного приміщення
підприємства. Але, як зазначено в листі
від 13.01.2014 року слідчим управлінням
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Рівненській області під час
розслідування кримінального
провадження первинні документи у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соняшник і К" по
контрагентах Приватне підприємство
"Зернопром" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Град-Будсервіс" не
витребовувались.

Це означає, що висновки податкового
органу про порушення позивачем вимог
пунктів 44.1 статті 44 розділу І, пунктів
198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість, є
правильними, а податкове
повідомлення-рішення від 13.09.2013 року
№, - правомірним.

Відповідно до статті 3 Закону України
від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 №
996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

В даній справі судом встановлено, що
первинні фінансово-господарські
документи, представлені позивачем
суду, в дійсності не доказують факту
поставки товару від контрагентів
Приватного підприємства "Зернопром" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Град-Будсервіс".
Таким чином, ці документи не
відтворюють реального стану речей і
фіксують обставини, які у дійсності не
відбувались.

За наведених обставин, позов не
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволені адміністративного позову
- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні, - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 22 січня 2014 року.

Постанова не набрала законної сили

Згідно з оригіналом

Помічник судді Приходько О.Г.