Справа № 812/9022/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
справа №812/9022/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Жаботинської С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у справі № 812/9022/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянці Луганської області,
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду задоволені
частково позовні вимоги ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області, Відділу
державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання
протиправною та скасування вимоги .

Визнана протиправною та скасована
вимога Управління Пенсійного фонду
України в м.Брянці Луганської області
про сплату боргу від 05.08.2013 № Ф-678 на
суму 1194,03 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернулись з
апеляційною скаргою у якій вказали, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначили, що у
позивача є заборгованість зі сплати
єдиного внеску, оскільки статтею 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років. Просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Брянківської міської ради
24.06.2003 за № 0000278, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію (а. с. 12).

Відповідно до свідоцтва Серія НОМЕР_1,
позивач з 01.01.2012 перебуває на спрощеній
системі оподаткування та є платником
єдиного податку з 21.05.2013 (а. с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером, з 13.05.2005
перебуває на обліку в УПФУ в м. Брянці
Луганської області та отримує пенсію
за віком, що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_2 (а. с. 11).

Відповідачем УПФУ в м. Брянці
Луганської області 05.08.2013 було винесено
вимогу №Ф-826 про сплату боргу за другий
квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн. (а. с. 9).
Додатком до зазначеної вимоги є
розрахунок №7356/03-10 від 06.08.2013, згідно
якого борг позивача по сплаті єдиного
внеску за другий квартал 2013 року
становить 1194,03 грн. (а. с. 10).

28.08.2013 УПФУ в м. Брянці Луганської
області на адресу Відділу ДВС
Брянківського МУЮ разом із вимогою
№Ф-826 від 05.08.2013 було направлено заяву
про примусове виконання зазначеної
вимоги (а. с. 50), яка надійшла до Відділу
ДВС 06.09.2013.

На підставі отриманого виконавчого
документа державним виконавцем ВДВС
Брянківського МУЮ 09.09.2013 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №39684914 (а. с. 45). З метою
перевірки майнового стану боржника
державним виконавцем було зроблено
запити до податкової інспекції,
Реєстраційної служби та МРЕВ. Згідно
відповіді ОДПІ встановлено, що за
боржником розрахункових рахунків не
значиться (а. с. 49), згідно відповіді
МРЕВ виявлено рухоме майно - автомобіль
ВАЗ 21016 (а. с. 46).

У зв'язку з цим, державним виконавцем
17.10.2013 було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (а. с. 51) та
до Державного реєстру обтяжень майна
внесено запис про арешт рухомого майна
- автомобіль легковий, ВАЗ 21016 бежевого
кольору, 1981 року виписку, номер
державної реєстрації НОМЕР_3 (а. с. 14).

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058), Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі -
Закон № 2464) та іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими для реалізації норм
вказаних Законів.

Статтею 1 Закону №2464 передбачено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2464, особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №2464,
положення цієї статті поширюються лише
на тих платників, які відповідно до
цього Закону зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» як щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058, за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 Закону №1058 в редакції,
що діяла на момент призначення
позивачу пенсії, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

При цьому п.2 розділу ХV Прикінцеві
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV,
встановлено, що забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам; (пункт «а» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»).

Як слідує з наведених норм,
законодавець підкреслив, що пенсійний
вік для громадян, які працювали на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1, зменшується.

Встановлено та не оспорюється
сторонами, що позивачу призначена
пенсія з 13.06.2005 на підставі пункту «а»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за списком №1 (зі
зменшенням пенсійного віку) після
досягнення нею 45 років та мала стаж
роботи на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком №1 виробництв 7 років 6
місяців, що підтверджується
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (а. с. 19-30).

З огляду на зазначене суд першої
інстанції критично оцінив посилання
відповідача на те, що позивач не може
вважатися пенсіонером за віком,
оскільки законодавством, зокрема,
Законом України «Про пенсійне
забезпечення», встановлено чітке
посилання на зменшення встановленого
статтею 26 Закону №1058 пенсійного віку
певної категорії громадян. Крім того,
згідно з пенсійним посвідченням
позивача, виданого УПФУ в м. Брянці
Луганської області, їй призначено
пенсію за віком (а. с. 11).

Суд першої інстанції звернув увагу, що
ч. 4 ст. 4 Закону №2464 не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску з
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
єдиного внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Також матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_2 станом на
момент розгляду справи в суді
перебуває у трудових відносинах з ВАТ
«Брянківський завод бурового
устаткування» чи іншим підприємством
та отримує пенсію за рахунок коштів
Пенсійного фонду, витрати на яку
відшкодовуються підприємством.

Суд першої інстанції вважав за
необхідне зазначити, що посилання
відповідача на таку обставину як
пропуск позивачем строку звернення до
суду є недоречним, оскільки при
відкритті провадження по зазначеній
справі судом були враховані всі
обставини щодо вирішення питання про
відкриття провадження. Крім того,
причини пропуску звернення з позовом
до суду суд визнає поважними з
урахуванням віку позивача, його
необізнаності в законодавстві, а також
враховує незначний термін пропуску
строку та те, що позивач приймала
заходи попереднього узгодження вимоги
№Ф-826 від 05.08.2013.

Оскільки позивач ОСОБА_2 станом на час
виникнення спірних правовідносин є
пенсіонером за віком та фізичною
особою-підприємцем, яка обрала
спрощену систему оподаткування та
сплачує єдиний податок, суд першої
інстанції зробив висновок про те, що
вона не зобов'язана сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, передбаченого
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», тому
в частині вимог про визнання
протиправною та скасування вимоги від
05.08.2013 №Ф-826 позов підлягає задоволенню.

Позовні вимоги позивача щодо визнання
протиправними дій УПФУ в м. Брянці
Луганської області в частині
нарахування внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2 квартал 2013
року не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Порядок формування вимоги визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 (далі Інструкція
№21-1).

Відповідно до п. п. 2.1.3 п. 2.1 вказаної
Інструкції платниками страхових
внесків є фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок).

Згідно з п. 8.2 розділу 8 вказаної
Інструкції органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам вимогу про
сплату недоїмки у трьох випадках:

а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Пунктом 8.2 розділу 8 Інструкції № 21-1
передбачено також порядок складання та
спрямування вимог боржнику, а саме
зазначено, що у випадку "б" вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

Зазначений перелік обставин, коли
вимога надсилається щомісяця є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Таким чином із аналізу зазначеної
норми закону випливає, що вимога
формується і надсилається щомісяця
лише у випадку, якщо страхувальник має
недоїмку із сплати страхових внесків, в
інших випадках, у тому числі і коли
страхувальник має борги із сплати
фінансових санкцій (штрафів)
надсилається одна вимога, яка
відповідно до Закону № 1058 є виконавчим
документом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідачем - Управлінням
пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області оскаржувану вимогу
про сплату боргу від 05.08.2013 №Ф-826
складено в межах повноважень та у
спосіб, визначених Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання ВДВС Брянківського
міського управління юстиції зняти
арешт з автомобілю ВАЗ 21016, бежевого
кольору 1981 року випуску, номер
державної реєстрації НОМЕР_3, суд
першої інстанції, відмовляючи в їх
задоволенні, зазначивнаступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 09.09.2013 державним
виконавцем Відділу ДВС Брянківського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження №39684914 з
виконання вимоги №Ф-826, виданої 05.08.2013
УПФУ в м. Брянці Луганської області, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в м.
Брянці Луганської області
заборгованості в сумі 1194,03 грн. та 17.10.2013
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
дійшов висновку, що постанова про арешт
майна боржника винесена державним
виконавцем на підставі та у спосіб,
передбачених Закону України «Про
виконавче провадження», а тому вимога
позивача про зобов'язання ВДВС
Брянківського міського управління
юстиції зняти арешт з автомобілю є
передчасною та не підлягає
задоволенню, оскільки на момент
відкриття виконавчого провадження та
накладення арешту на майно боржника,
вимога від 05.08.2013 №Ф-826 була чинною.
Підстав для не здійснення виконавчих
дій у державного виконавця не було.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у справі № 812/9022/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у справі № 812/9022/13-а - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

С.В.Жаботинська