Справа № 219/8072/2013-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Харченко О.П.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
справа №219/8072/2013-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Старосуда М.І., Лях
О.П., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р. у справі № 219/8072/2013-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області про стягнення разової допомоги
на оздоровлення та визнання дій
протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області, в якому
просив суд визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області про
відмову в виплаті на його користь
недоплачену щорічну разову допомогу на
оздоровлення, як інваліду 3 групи за 2013
рік згідно ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області на його
користь недоплачену допомогу на
оздоровлення за 2013 рік у сумі 4588 грн.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р. у справі № 219/8072/2013-а у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що Конституція України,
закони України мають найвищу юридичну
силу, тому відповідач повинен сплатити
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи безстроково,
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
відповідно до положень Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
підтверджується копією посвідчення та
довідкою МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області та має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до листа відповідача від
30.07.2013 року за № 08/2501-1 ОСОБА_2
виплачується допомога на оздоровлення,
розмір якої встановлено постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка складає 90,00 грн.
Допомогу на оздоровлення за 2013 рік йому
нараховано у розмірі 90,00 грн. та буде
виплачено при надходженні коштів з
держбюджету (а.с. 7).

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено право позивача на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи праці та соціального
захисту населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління праці та соціального
захисту населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст.51 Бюджетного кодексу
України.

Розміри щорічної допомоги на
оздоровлення відповідної категорії
громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ї
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлюється цим
законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначення
порядку та розмірів соціальних виплат
віднесено до відання Кабінету
Міністрів України.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлений розмір допомоги на
оздоровлення, а саме - 90,00 гривень для
осіб, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії,
інвалідам 3-ї групи.

Відповідно до п.4 прикінцевих положень
ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік» у 2013
році норми і положення статей 20, 21, 22,23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус ї соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

На теперішній час вищезазначені
положення та постанова Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не визнано
неконституційними.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується особам,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
що встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Тому, як правильно зазначив суд першої
інстанції, є правомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562,
тому відсутні підстави для задоволення
позову.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 р. у
справі № 219/8072/2013-а - залишити без
задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 р. у справі № 219/8072/2013-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
рішення законної сили.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
М.І. Старосуд

О.П. Лях