Справа № 425/3745/13-а
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.01.2014 року
Провадження № 2-а/425/5/14

Справа №
425/3745/13-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області, у складі:

головуючого - судді Коваленка Д.С.,

при секретарі - Томко Л.А.,

розглянувши у порядку письмового
провадження, у приміщенні
Рубіжанського міського суду
Луганської області, адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжне Луганської області про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
звернувся до Рубіжанського міського
суду Луганської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рубіжне Луганської області про
визнання незаконною відмову
Управління пенсійного фонду України в
місті Рубіжне Луганської області у
призначенні та виплаті грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій, яка передбачена пунктом 71
розділу XV «Перехідних положень» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та про
зобов'язання Управління пенсійного
фонду України в місті Рубіжне
Луганської області нарахувати та
виплатити йому вказану грошову
допомогу.

У призначений день та час судового
засідання, для розгляду справи по суті
сторони не з'явились. Про місце, день та
час розгляду справи повідомлялись
належним чином. Позивач та представник
відповідача подали письмові заяви
(а.с.39,40), якими просили суд розглянути
справу без їх участі. При цьому через
канцелярію суду 08 листопада 2013 року
представником відповідача були надані
заперечення на адміністративний позов.

В силу положень частини шостої статті 12
та частини четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд справи здійснювався
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі - в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами, а фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

У адміністративному позові позивач
посилався на те, що з 19 серпня 1974 року по
13 листопада 1974 року та з 29 січня 1976 року
по 31 жовтня 1986 року, він працював на
посаді тренера-викладача зі спортивної
гімнастики дитячо-юнацької спортивної
школи Рубіжанського міського відділу
народної освіти Луганської області
(позашкільного навчального закладу), а
з 01 листопада 1986 року по теперішній час
працює директором цієї ж
дитячо-юнацької спортивної школи, а
тому має загальний стаж роботи в
навчальних закладах 37 років 7 місяців.
Вважаючи себе працівником освіти, який
має спеціальний педагогічний стаж, що
дає йому право на призначення грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій, відповідно до пункту 71
Перехідних положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування",

03 вересня 2013 року він звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Рубіжне із заявою про
призначення йому та виплату зазначеної
грошової допомоги. А оскільки йому було
відмовлено, вважає такі дії
відповідача неправомірними, та просить
суд захистити його право.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову, вважаючи, що для
призначення та виплати позивачу
грошової допомоги у порядку 71 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", у позивача не
має необхідного спеціального
педагогічного стажу, оскільки посада
тренера-викладача, на якій працював
позивач, на входить до переліку тих
посад, період роботи на яких,
зараховуються у спеціальний
педагогічний стаж.

Суд на основі всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього
дослідження, кожного наявного у
матеріалах справи доказу окремо, а
також у їх сукупності, встановив
наступні обставини:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1), з 19 серпня 1974 року по 13
листопада 1974 року та з 29 січня 1976 року
по 31 жовтня 1986 року, працював на посаді
тренера-викладача (у тому числі
старшого тренера-викладача) зі
спортивної гімнастики дитячо-юнацької
спортивної школи Рубіжанського
міського відділу народної освіти
Ворошиловградської області, а з 01
листопада 1986 року по теперішній час
працює директором цієї ж
дитячо-юнацької спортивної школи №1, з
підпорядкуванням Управлінню освіти
Рубіжанської міської ради Луганської
області (а.с.5-6,46-59).

Восьмого липня 2013 року, ОСОБА_1 досяг
пенсійного віку, встановленого
положеннями статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", - 60 років. А з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжне Луганської області, ОСОБА_1
було призначено пенсію за віком, при
цьому страховий стаж позивача на час
призначення пенсії склав 37 років 7
місяців (а.с.5-6,16-17).

Третього вересня 2013 року, ОСОБА_1
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в місті Рубіжне
Луганської області із заявою про
призначення та виплату йому грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій, що передбачена пунктом 71
Перехідних положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (а.с.41).

Одинадцятого вересня 2013 року,
Управління Пенсійного фонду України у
місті Рубіжне, відмовило ОСОБА_1 у
призначенні та виплаті грошової
допомоги у порядку передбаченому
пунктом 71 Перехідних положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (а.с.4).

Двадцять другого жовтня 2013 року ОСОБА_1
звернувся до Рубіжанського міського
суду Луганської області із позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Рубіжне про визнання цих дій
неправомірними і зобов'язання вчинити
дії (а.с.2-3).

Встановлені судом обставини не
оспорюються сторонами спору.

Із встановлених обставин вбачається,
що між позивачем та відповідачем виник
публічно-правовий спір, в межах якого
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, оспорює право позивача на
отримання соціального захисту
(забезпечення) у старості, у вигляді
права на отримання грошової допомоги,
що передбачена пунктом 71 Перехідних
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058 від 09 липня 2003 року
(надалі за текстом - Закон України №1058).

Для вирішення спору, враховуючи
визначені судом правовідносини, суд
застосовує такі норми матеріального
права, виходячи при цьому із наступних
мотивів:

Положеннями частини першої статті 46
Конституції України громадянам
гарантовано право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості.

Згідно з пунктом шостим частини першої
статті 96 Конституції України основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами.

Так, положеннями пункту 71 Перехідних
положень Закону України №1058
встановлено, що особам, які на день
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
"е"-"ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення. Виплата зазначеної
грошової допомоги здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Порядок обчислення стажу,
який дає право на призначення грошової
допомоги, та механізм виплати цієї
допомоги встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Отже, умовами для призначення та
виплати особі зазначеної грошової
допомоги є сукупність наступних
обставин:

- призначення особі пенсії за віком;

- досягнення особою на день призначення
пенсії за віком - пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
№1058, тобто для чоловіка 60 років;

- на день досягнення чоловіком 60 років
робота у закладі чи установі державної
або комунальної форми власності, при
цьому на посаді, робота на якій дає
право на призначення пенсії за вислугу
років відповідно до пунктів "е"-"ж"
статті 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", зокрема: е) працівником
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку;
або є) спортсменом - заслужені майстри
спорту, майстри спорту міжнародного
класу - члени збірних команд при
загальному стажі роботи не менше 20
років - у порядку, який визначається
Кабінетом Міністрів України, незалежно
від віку; або ж) артисти
театрально-концертних та інших
видовищних закладів, підприємств і
колективів при стажі творчої
діяльності від 20 до 30 років за
переліком, що затверджується у порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку;

- наявність страхового стажу на такій
посаді для чоловіка - 35 років;

- не отримання до цього будь-якої
пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 09 липня 2013
року була призначена пенсія за віком,
вперше (а.с.2,16), тобто до цього він не
отримував будь-якої пенсії; на день її
призначення йому виповнилось 60 років
(а.с.5-6,16); страховий стаж ОСОБА_1 на день
досягнення 60 років, на посадах
тренера-викладача зі спортивної
гімнастики (у тому числі старшого
тренера-викладача) та директора
дитячо-юнацької спортивної школи,
склав 37 років 7 місяців (а.с.2,4,5-6,46-59),
тобто більше 35 років; на день
досягнення ОСОБА_1 60 років, він працював
на посаді директора дитячо-юнацької
спортивної школи, яка є закладом
комунальної форми власності (а.с.46-59).
Встановлення наведених обставин
здійснено судом на підставі письмових
доказів, які є в матеріалах справи.

Вирішуючи питання про те, чи
відноситься робота ОСОБА_1 на посадах
тренера-викладача зі спортивної
гімнастики (у тому числі старшого
тренера-викладача) та директора
дитячо-юнацької спортивної школи до
тих посад, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суд виходить з
наступного.

Відповідно до положень пункту «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають, зокрема:
працівники освіти, при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Структура освіти, зважаючи на
положення частини першої статті 29
Закону України «Про освіту» №1060-ХІІ
від 23 травня 1991 року (надалі за текстом -
Закон України №1060), включає в себе
позашкільну освіту, яка відповідно до
статті 38 вказаного закону
спрямовується на розвиток здібностей,
талантів дітей, учнівської та
студентської молоді, задоволення їх
інтересів, духовних запитів і потреб у
професійному визначенні, та може
здійснюватись, зокрема: навчальними
закладами. При цьому, згідно з частиною
першою статті 39 Закону України №1060, до
позашкільних навчальних закладів
належать у тому числі й дитячо-юнацькі
спортивні школи.

З огляду на положення частини першої
статті 50, частини другої статті 54
Закону України №1060 та частини першої
статті 19, частини другої статті 21
Закону України «Про позашкільну
освіту» №1841-ІІІ від 22 червня 2000 року,
основною ланкою працівників освіти у
позашкільних навчальних закладах
являються директори (їх заступники) та
педагогічні працівники цих закладів,
конкретний перелік посад яких
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Так, ще 11 листопада 1993 року, Кабінет
Міністрів України, постановою №909 «Про
затвердження переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров`я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років» встановив, що до працівників
освіти відносяться, зокрема: директори
позашкільних навчальних закладів
(абзац другий самої постанови та розділ
1 затвердженого постановою переліку).

Поряд з цим, пізніше, 14 червня 2000 року
Кабінет Міністрів України, постановою
№963 «Про затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників», встановив, що до посад
педагогічних працівників, а тому і до
працівників освіти, відносяться
викладачі всіх спеціальностей.

Також, суд бере до уваги норми, які
встановлені «Положенням про
дитячо-юнацьку спортивну школу», що
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України №993 від 05 листопада
2008 року, та яким прямо передбачено такі
посади працівників освіти вказаного
виду позашкільного навчального
закладу, як тренер-викладач, старший
тренер-викладач та директор. При цьому,
суд враховує, що згідно вказаного
положення: тренер-викладач
зобов'язаний: виконувати навчальні
програми з видів спорту, навчати
вихованців, формувати у них вміння і
навички з різних напрямів
навчально-тренувальної та спортивної
роботи диференційовано з урахуванням
індивідуальних можливостей, інтересів,
схильностей вихованців (пункт 33);
тренер-викладач працює відповідно до
розкладу занять, затвердженого
директором школи (пункт 34);
тренер-викладач організовує і здійснює
навчально-тренувальну та спортивну
роботу, несе відповідальність перед
директором за її результати та
підлягає атестуванню один раз на
чотири роки в порядку, визначеному
Мінмолодьспортом (пункт 38); старший
тренер-викладач виконує обов'язки,
визначені для тренерів-викладачів, і
здійснює контроль за діяльністю
тренерів-викладачів з видів спорту,
несе відповідальність за організацію
навчально-тренувального процесу,
комплектування та проведення
тренерських рад відділень, організацію
заходів з підвищення кваліфікації
тренерів-викладачів і за результати
виступу спортсменів на змаганнях та
здійснює контроль і несе
відповідальність за додержання норм
антидопінгового законодавства (пункт
49); безпосереднє керівництво
спортивною школою здійснює директор,
який призначається на посаду
(звільняється з посади) засновником
відповідно до законодавства (пункт 40);
директор здійснює загальне
керівництво спортивною школою,
забезпечує та контролює проведення
навчально-тренувальної та спортивної
роботи, несе відповідальність перед
засновником (власником) за її
результати (пункт 41).

Додатково, суд бере до уваги
роз'яснення Міністерства соціального
захисту населення, які були надані ним
у листі № 01-3/96-02-1 від 16 лютого 1994 року,
про те що у дитячо- юнацьких спортивних
школах передбачені посади
тренерів-викладачів, а не окремі посади
тренерів і викладачів.

Тому, зважаючи на вказані
нормативно-правові положення у
сукупності, роботу ОСОБА_1 на посаді
тренера-викладача (з 19 серпня 1974 року по
13 листопада 1974 року та з 29 січня 1976 року
по 30 серпня 1979 року), старшого
тренера-викладача (з 31 серпня

1979 року по 31 жовтня 1986 року) зі
спортивної гімнастики у
дитячо-юнацькій спортивній школі
Рубіжанського міського відділу
народної освіти Ворошиловградської
області та директора (з 01 листопада 1986
року по 08 липня 2013 року, тобто дати
досягнення ним 60 років) дитячо-юнацької
спортивної школи №1 з підпорядкуванням
Управлінню освіти Рубіжанської
міської ради Луганської області, слід
визнати роботою на посадах, яка дає
йому право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пункту «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». А оскільки, робота на
вказаних посадах складає 37 років і 7
місяців (а.с.2,4,5-6), ОСОБА_1 слід визнати
таким, що має страховий стаж на цих
посадах більше 35 років. При цьому, судом
враховано, що останнє місце роботи на
одній з таких посад (зокрема:
директором) є роботою у закладі
комунальної форми власності (а.с.46-59).

Отже, враховуючи усі встановлені судом
обставини, ОСОБА_1 слід визнати таким,
що має право на призначення та виплату
йому грошової допомоги у розмірі
десяти місячних пенсій, відповідно до
пункту 71 Перехідних положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 від
09 липня 2003 року, а відмову Управління
Пенсійного фонду України у місті
Рубіжне у призначенні та виплаті такої
допомоги, слід визнати неправомірною
та такою, що порушує право позивача.

А оскільки спосіб захисту порушеного
права, який обрав ОСОБА_1, суд вважає
належно обраним, його
матеріально-правову вимогу суд вважає
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Зважаючи на те, що рішення ухвалене на
користь позивача, який не є суб'єктом
владних повноважень, а судові витрати
позивача у вигляді сплати судового
збору в розмірі 34 (тридцять чотири)
гривні 41 (сорок одна) копійка, суд
вважає здійсненими і документально
підтвердженими (а.с.1), вони підлягають
стягненню на його користь з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями
1-7,12,17-20,23,24,69-87,94,138,143,151-154,158-167,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у місті Рубіжне
Луганської області про визнання
незаконною відмову Управління
пенсійного фонду України у місті
Рубіжне Луганської області у
призначенні та виплаті грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій, яка передбачена пунктом 71
розділу XV Перехідних положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та про
зобов'язання Управління пенсійного
фонду України у місті Рубіжне
Луганської області нарахувати та
виплатити йому вказану грошову
допомогу, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у місті
Рубіжне Луганської області щодо
відмови у виплаті ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
грошової допомоги у розмірі десяти
місячних пенсій, яка передбачена
пунктом 71 Перехідних положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 від
09 липня 2003 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у місті Рубіжне
Луганської області призначити та
виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) грошову допомогу, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, яка передбачена
пунктом 7-1 Перехідних положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 від
09 липня 2003 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) судові витрати зі сплати
судового збору в розмірі 34 (тридцять
чотири) гривні 41 (сорок одну) копійку.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Рубіжанський міський суд Луганської
області протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Повний текст постанови складено 22
січня 2013 року.

Суддя -
Д.С.
Коваленко