Справа № 2218/24133/2012
Суддя: Сарбей О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сарбея О.Ф.,

за участю секретаря Беднарської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій,

встановив:

19 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Управління праці, соціального захисту
населення та охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про визнання
дій неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій з 22.04.2009 року. На
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що вона віднесений до 1 категорії осіб,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
інвалідом ІІ групи, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
проте така допомога виплачена
відповідачем їй у значно меншій сумі,
що не відповідає розмірам, визначеним
законом, і останній відмовляється
виплатити недоплачену суму вказаної
допомоги. Також позивач просить
стягнути з Управління компенсацію у
зв'язку з порушеннями строків виплати
допомоги на оздоровлення у розмірі,
визначеному законом, стягнути з
відповідача судові витрати та
допустити негайне виконання постанови
суду.

Ухвалою суду від 23.09.2013 року позов в
частині вимог за період часу з 22.04.2009
року по 19.05.2012 року залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском
встановленого ст. 99 КАС України 6-ти
місячного строку пред'явлення
адміністративного позову, оскільки
судом не знайдено причин для
поновлення вказаного строку.

Позивач та її представник в судове
засідання не з`явились, представник
подав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутності, вимоги позову
підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Дослідивши матеріали справи, судом
вставленні наступні обставини та
відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
до першої категорії, як особа, що
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС,
та є інвалідом 2-ї групи.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до вказаного Закону держава
бере на себе відповідальність за
завдану шкоду громадянам та
зобов'язується відшкодувати її за
пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їхніми
дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а саме учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії
встановлено 120 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу виплата щорічної допомоги на
оздоровлення була проведена в сумі 120
гривень у 2012 та 2013 році.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі змінами
і доповненнями від 06.06.1996 року щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а саме учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії
становить п'ять мінімальних заробітних
плат.

Конституційним Судом України рішення
про визнання неконституційною
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року не приймалось.
Проте, відповідно до ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

У відповідність ст. 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, Закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі змінами
і доповненнями від 06.06.1996 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку
стосовно протиправності дій
відповідача в частині не донарахування
та недоплати щорічної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 в 2012 та в 2013 році (з
урахуванням того, що провадження по
справі було відкрите в частині вимог
позивача за період з 19.05.2012 року).

Враховуючи вище викладені обставини, з
огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
дійшов до висновку про необхідність
зобов'язати відповідача здійснити
доплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2012 та 2013 рік, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС першої
категорії, в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат щорічно

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача компенсації у зв'язку з
порушенням строків виплати щорічної
допомоги на оздоровлення, то суд
відмовляє в задоволенні позову в цій
частині, оскільки позивачем не
зазначеної в якій сумі вона просить
стягнути зазначену компенсацію, не
вказано які саме строки було порушено,
та чим вказані строки передбачені, адже
щорічно ОСОБА_1 отримувала допомогу на
оздоровлення вчасно, проте у меншому
розмірі.

Також не підлягає до задоволенню
вимога позивача про призначення їй
щорічної допомоги на оздоровлення,
оскільки така допомога їй уже
призначена та виплачується, проте у
меншому, аніж передбачено законом,
розмірі.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції
України, ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 7-11, 71, 99, 100 158, 160, 162, 256
КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради щодо виплати
ОСОБА_1 як постраждалій внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щорічної
допомоги на оздоровлення не в повному
розмірі - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради виплатити
ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення як постраждалій
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, яка стала інвалідом 2 групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
на підставі положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням виплачених сум, за 2012 та
2013 роки.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Постанова підлягає негайному
виконанню в межах суми платежу за один
місяць відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 256
КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя: