Справа № 816/5109/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 816/5109/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: представника
позивача-Гавриш М.Д.,

представника відповідача - Прокопчука
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013р.
по справі № 816/5109/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково - виробниче
об'єднання "Присадки"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю " Науково-виробниче
об'єднання "Присадки" звернулося до
суду з позовом до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області, у
якому просило: скасувати податкове
повідомлення - рішення № /210 від 05
лютого 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
України товарів (робіт, послуг) у
розмірі 482109 грн., у тому числі 385687 грн. -
за основним платежем, 96422 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 р. задоволено вищезазначений позов.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2013 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Податкового кодексу
України, Митного кодексу України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Присадки" зареєстровано
Кременчуцькою районною державною
адміністрацією Полтавської області 22
листопада 2011 року, ідентифікаційний
код 37698655, перебуває на обліку у
податкових органах як платник
податків, у тому числі ПДВ.

Відповідачем з 11 січня 2013 року по 17
січня 2013 року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань, викладених в запереченні до
акту від 17 грудня 2012 року № 5540/22-209/37698655
(а.с. 25-57, т. 1), у зв'язку з надходженням
заперечення від 29 грудня 2012 року вх. №
425/10 (а.с. 58-61, т.1), за результатами якої
складено акт від 24 січня 2013 року №
540/22.5-12/37698655 (а.с. 63-69, т.1).

Зазначеним актом перевірки
встановлені порушення позивачем
пунктів 198.6 статті 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України на суму
385687 грн., в тому числі за серпень 2012
року.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 05 травня 2013
року № /210, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
України товарів (робіт, послуг) у
розмірі 482109 грн., у тому числі 385687 грн. -
за основним платежем, 96422 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.
70-71, т.1).

Підприємство не погодившись з
зазначеним податковим повідомленням
рішення, оскаржило його у
адміністративному порядку, за
результатами якого податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін, а скарга підприємства без
задоволення (а.с. 72-84, т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення необґрунтоване
та прийняте з порушенням діючого
законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з п.
187.8 ст. 187 цього Кодексу (п.198.2 ст. 198 ПК
України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлює, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 182 цього
Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Із положень ч. 1 та 3 ст. 9 вказаного
Закону вбачається, що бухгалтерський
облік полягає, зокрема, у складанні та
прийнятті до обліку первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій,
складенні на їх підставі зведених
облікових документів, систематизації
інформації первинних документів на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними податковими
накладними, первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем та (покупець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"Присадки" (надалі - ТОВ "НВП "Присадки")
(по тексту договорів - Постачальник)
укладені договори від 06 серпня 2012 року
№ 232Н та від 16 серпня 2012 року № 233Н,
відповідно до умов яких Постачальник
зобов'язується поставити Покупцю
нафтопродукти (надалі - Товар)
узгодженими партіями, а Покупець
зобов'язується їх оплатити та прийняти
в асортименті, кількості відповідно до
поданих заявок, узгодженими з Покупцем.
Ціна кожного з договорів становить
приблизно 3000000 грн., у тому числі ПДВ.
Якість Товару повинна відповідати
діючим ГОСТам (ДСТУ) та ТУ та
посвідчуватись паспортом якості
Постачальника або сертифікатом
відповідності для Товару, що підлягає
сертифікації. Базис поставки: FCA
(франко-перевізник на естакаді наливу
Полтавська область, Кременчуцький
район, с. Омельник, вул. Козацька, 9).
Умови поставки розуміються Сторонами у
відповідності з "Міжнародними
правилами інтерпретації комерційних
термінів" (Інкотермс 2010) (а.с. 139-148, т.1).

Податковий кредит позивачем
сформовано на підставі податкових
накладних виданих контрагентом
позивача, які підписані та скріплені
печаткою ТОВ "НВП "Присадки", яке мало
статус платника ПДВ, копії яких
знаходяться в матеріалах справи (а.с.
85-115, т. 1).

Здійснення господарських операцій
позивача із ТОВ "НВП "Присадки" щодо
поставки товарів (матеріалів)
підтверджується наступними первинними
документами, належним чином завірені
копії яких долучено до матеріалів
справи, а саме: видатковими накладними
(а.с. 149, 154, 158, 163, 168, 174, 178, 182, 186, 193, 196, 203, 212,
216, 220, 233 237, 243, 249, т.1; 5, 9, 12, 15, 21, 25, 31, 34, 39, 43,
46, 50, т.2), платіжними дорученнями, на
підставі яких проведено оплату
придбаного товару (а.с. 121-137, т.2), а також
договором суборенди (піднайму)
приміщення від 30 квітня 2012 року № 34-А з
додатком (а.с. 75-78, т.2).

Зазначений товар реалізовано
наступним контрагентам, на
підтвердження чого до матеріалів
справи додано належні первинні
документи (а.с. 152-153, 157, 162, 167, 173, 177, 181, 185,
191-192, 195,202, 209-211, 215, 219, 228-232, 236, 241-242, 248, т.1;
3-5, 8, 11, 14, 19-20, 24, 29-30, 33, 38, 42, 45, 48-49, 53, т.2).

Транспортування товару
підтверджується договором на надання
послуг автомобільним транспортом № 26
від 26 березня 2012 р., копія якого
знаходиться в матеріалах справи.

Подальше постачання товару
підтверджується договорами поставки,
укладені позивачем з контрагентами,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, копіями заявками на
відвантаження.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що позивачем в повному
обсязі доведено реальність
господарських операцій з придбання
товарів, встановлено факт понесення
позивачем витрат та сплати у ціні
придбаних товарів податку на додану
вартість, а також використання
нафтопродуктів у подальшій
господарській діяльності позивача.

Крім того ні актом перевірки, ні
запереченнями відповідача не
ставиться під сумнів реальність та
товарність операцій, проведених між
позивачем та його контрагентом.

Згідно акту перевірки перевіряючими
встановлено, як підставу для
фіксування порушення позивачем
податкового законодавства,
невідповідність податкових накладних,
зокрема: невірно оформлені податкові
накладні, а саме графи 4 "Код товару
згідно з УКТЗЕД" не заповнені. За
допомогою бази даних автоматизованого
співставлення податкового кредиту та
податкового зобов'язання в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України було
встановлено, що за період з листопада
2011 року по вересень 2012 року основним
постачальником ТОВ "НВП "Присадки"
(контрагента позивача)
паливно-мастильних матеріалів був ТОВ
"Нафтохім Європа" на загальну суму
24549940,68 грн, у тому числі ПДВ 4091656,78 грн,
який з квітня 2012 року є імпортером
паливно-мастильних матеріалів

Як встановлено судом першої інстанції
відповідачем зроблено висновок, що
заповнення графи 4 "Код товару згідно з
УКТЗЕД" в податковій накладній по
всьому ланцюгу постачання таких
товарів до моменту їх продажу
кінцевому споживачу або до моменту,
коли такі товари перетворюються в
інший товар, або стають частиною нового
в результаті виробництва, обробки,
переробки є обов'язковим, в тому числі і
у випадку продажу такого товару від ТОВ
"НВП "Присадки" до ТОВ "НВО "Присадки".

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому
вигляді;б) в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації у
порядку, визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Згідно листа Державної податкова
служба України від 16 липня 2012 р. №
19145/7/15-3417-20 "Щодо коду УКТ ЗЕД у
податковій накладній" при реалізації
придбаних імпортованих чи підакцизних
товарів платники податку - продавці,
які не є безпосередніми імпортерами чи
виробниками вказаних товарів, у
випадку коли податкова накладна, на
підставі якої такі товари були
придбані, не містить коду згідно з УКТ
ЗЕД щодо таких товарів, самостійно
визначають код товару згідно з УКТ ЗЕД
відповідно до Основних правил
інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених
Законом України "Про Митний тариф
України", з урахуванням пояснень і
методичних рекомендацій
Держмитслужби, та зазначають його в
податковій накладній.

Код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України)
повинен зазначатись за всім ланцюгом
постачання таких товарів до моменту їх
продажу кінцевому споживачу або до
моменту, коли такі товари
перетворюються в інший товар або
стають частиною нового в результаті
виробництва, обробки, переробки тощо. У
випадку коли під час виробництва,
обробки, переробки тощо створено новий
підакцизний продукт, йому присвоюється
новий відповідний код згідно з УКТ ЗЕД.

Державна податкова служба України
визначає, що обов'язок із зазначення
коду УКТ ЗЕД у податковій накладній
законодавцем покладено на платника
податку - продавця, який не є
безпосереднім імпортером чи
виробником вказаного товару.

Згідно паспортів та сертифікатів
відповідності підтверджено, що
виробником ПММ, які було придбано у
спірного контрагента, є останній, а
саме ТОВ "НВП "Присадки". Даний факт не
спростовано відповідачем, а також не
надав належних доказів, що саме цей
товар не є товаром ввезених на митну
територію України, як і не надано
доказів імпорту вказаних товарів на
митну територію України.

На підтвердження наявності виробничих
потужностей у вказаного вище
контрагента для переробки та
виробництва продукції з
паливно-мастильних матеріалів
позивачем долучено до матеріалів
справи належним чином засвідчені копії
дозволу на продовження виконання
роботи та експлуатації устаткування
підвищеної небезпеки № 229.09.53-23.20.0 та
свідоцтва про атестацію лабораторії
хімічного аналізу, а також лист
стосовно наявності таких потужностей
та номенклатури товару, що
виробляється, які надані спірним
контрагентом (а.с. 73-74, 85-114, т.2).

Колегія суддів зазначає, що позивачем
були фактично здійснені господарські
операції та належним чином складенні
первинні документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013р. по
справі № 816/5109/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Бартош Н.С. Курило Л.В.

Повний текст ухвали складений 20 січня
2014 р.