Справа № 814/4723/13-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

21 січня 2014 року
Справа № 814/4723/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., за участю секретаря
судового засідання Крикливенко І.С.,

представника позивача: не прибув,

представника відповідача: не прибув,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомЮжноукраїнського міського
центру зайнятості Миколаївської
області, вул.Дружби народів, 54, м.
Южноукраїнськ, Миколаївська область,
55000

доОСОБА_1, АДРЕСА_1 простягнення
заборгованості в сумі 2497,53 грн., В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача безпідставно
виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 2497,53 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що перебуваючи на обліку як
безробітна та отримуючи допомогу по
безробіттю, відповідач була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, відповідно, не мала
права на отримання допомоги по
безробіттю.

Сторони в судове засідання не прибули,
позивач подав клопотання про розгляд
справи за його відсутності. Відповідач
повідомлялася про дату і час судового
засідання телефонограмою.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Відповідач двічі зверталася до
позивача для надання їй статусу
безробітної та призначення допомоги по
безробіттю, заповнювала персональну
картку та попередження про обов'язок
повідомити про своє працевлаштування
(а. с. 6-11).

Відповідно до п. 11 абз. 2, 3 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р.
№ 219, державна служба зайнятості
здійснює підбір підходящої роботи для
громадян відповідно до вимог ст. 7
Закону України "Про зайнятість
населення". За відсутності підходящої
роботи рішення про надання громадянам
статусу безробітних приймається
державною службою зайнятості за їх
особистою заявою з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу, і оформляється наказом центру
зайнятості.

Таким чином, з вказаної норми
вбачається, що наданню статусу
безробітного обов'язково передує
реєстрація особи в центрі зайнятості
як такої, що шукає роботу. При цьому,
центр зайнятості, приймаючи рішення
про надання особі статусу
безробітного, виходить з тих
відомостей, які особа внесла в
персональну картку при реєстрації як
такої, що шукає роботу.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", відповідач перебувала на
обліку та отримувала допомогу по
безробіттю з 06.09.2012 р. до 16.10.2012 р. і з
26.02.2013 р. до 22.07.2013 р.

В ході перевірки обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
позивачем виявлено, що під час
перебування на обліку в центрі
зайнятості відповідач була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 29.03.2012 р., що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру (а. с. 15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про зайнятість населення", громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, відносяться до зайнятого
населення.

З огляду на наведені норми, суд
приходить до висновку про те, що
відповідач на час перебування на
обліку в центрі зайнятості,
відносилася до зайнятого населення.

Згідно п. 6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України та Державної
податкової адміністрації України від
13.02.2009 р. № 232/16248, у разі встановлення
центром зайнятості відповідно до цього
Порядку належності безробітної особи
до категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У період з 06.09.2012 р. до 15.10.2012 р. і з 26.02.2013
р. до 05.06.2013 р. відповідачу
виплачувалася допомога по безробіттю,
яка склала 2497,53 грн., що підтверджується
розрахунком позивача (а. с. 12).

На адресу відповідача направлено
повідомлення про повернення коштів від
21.10.2013 р. на суму 2497,53 грн. (а. с. 13-14).
Відповідач заборгованість не сплатила.

Спори, що виникають із правовідносин
щодо виплати допомоги по безробіттю,
відповідно до ст. 39 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", вирішуються в судовому
порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 98, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Южноукраїнського міського
центру зайнятості (р/р 0460 в ГУДКСУ
Миколаївської області, МФО 826013, ) виплачену допомогу по безробіттю
в сумі 2497,53 грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду,
якщо суд апеляційної інстанції за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О. Мороз