Справа № 804/14403/13-а
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава
Вікторовича розглянувши у письмовому
провадженні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Орджонікідзе Дніпропетровської
області про скасування вимог, -
04.11.2013 року позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, у якому
просить визнати протиправними та
скасувати вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м.
Орджонікідзе Дніпропетровської
області від 01.08.2011 року № ф-300 У та від
07.06.2013 року № ф-110 У.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, станом на момент винесення
оскаржуваної вимоги від 01.08.2011 року №
ф-300 У не діяла норма статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
підставі якої відповідач прийняв
вимогу. У вимозі від 07.06.2013 року № ф-110 У
відповідач не вказав період за який
стягується єдиний соціальний внесок.
Також позивач наголошує на тому, що
оскаржувані вимоги від відповідача не
Ухвалою суду від 27.11.2013 року відкрито
провадження у справі.
Ухвалою суду від 24.01.2013 року поновлено
позивачу строк звернення до суду та
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача про залишення позовної
заяви в частині заявлених позовних
Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином; подав
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Відповідач надав суду письмові
заперечення на позовну заяву, у яких
вказав на те, що оскаржувані вимоги
винесені ним на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Вимога від 01.08.2011 року № ф-300 У
стосується періоду сплати
заборгованості із внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з липня 2010 року
по 31.12.2010 року, оскільки позивач
всупереч положенням Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не здійснював
доплату до мінімального розміру
страхового внеску. Вимога від 07.06.2013
року № ф-110 У стосується період з 01.01.2011
року по 1 квартал 2013 року, оскільки
позивач всупереч положенням Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не здійснював
доплату до мінімального розміру
страхового внеску. Також відповідач
наголосив на тому, що у відповідності
до п.7 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» останній
вправі стягувати заборгованість із
сплати страхових внесків у період до
01.01.2011 року на підставі законодавства,
що діяло на момент виникнення такої
заборгованості. Відповідач також
пояснив те, що ним у вимозі від 07.06.2013
року № ф-110 У помилково стягнуто з
позивача суму єдиного внеску у розмірі
1527,15 грн. за період червень 2011 року та 1
квартал 2013 року, оскільки відповідач
отримав від податкового органу
інформацію про те, що позивачем у
травні - червні 2011 року та протягом
всього 2013 року знаходився загальній
системі оподаткування.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
Згідно ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи суд
Судом на підставі листа Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 15.01.2014 року № 74/04-07-25-17-01-13
позивач у період з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року та з 01.01.2011 року по 30.04.2011 року
одержувала доходи від здійснення
підприємницької діяльності, що
оподатковуються фіксованими податком;
у період з 01.05.2011 року до 30.06.2011 року
позивач перебував на загальній системі
з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року позивач
одержував доходи від здійснення
підприємницької діяльності, що
оподатковуються фіксованими податком;
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року позивач
перебував на спрощеній системі
оподаткування (платник єдиного податку
3 група, 5 відсотків від доходу);
з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року позивач
перебував на загальній системі
Судом на підставі спеціального витягу
з ЄДРПОУ, який знаходиться у матеріалах
справи, встановлено, що позивач є
фізичною особою - підприємцем з 20.01.2000
Стосовно стягнення недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, то суд зазначає наступне.
Відповідач 01.08.2011 року прийняв вимогу №
ф-300 У про стягнення з позивача недоїмки
зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1 732,80 грн.
Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування визначений Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003р. № 1058-VІ.
Відповідно до зазначеного
нормативно-правового акту на позивача
покладено обов'язки по нарахуванню,
обчисленню і сплаті в установлені
строки та в повному обсязі внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Законом України від 08.07.2010р. №2461-VI «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010р» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який набрав
чинності 17.07.2010 року, підпункт 3 пункту 8
розділу XV «Прикінцеві положення»
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в наступній
редакції: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
учать у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку
визначеному цим Законом.
Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.
Суд зазначає, що розмір мінімального
страхового внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування становив: з 1 липня 2010 року
- 294 грн. 82 коп., з 1 жовтня 2010 року - 301 грн.
12 коп., 1 грудня 2010 року - 306 грн. 10 коп.
Обов'язок страхувальника нараховувати
, обчислювати та сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески визначені ст.20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» де
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані зі відповідний
базовий звітний період (для фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, у тому числі тих, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
квартал), не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
Позивачем не виконувалися обов'язки
щодо нарахування та сплати страхових
внесків тому, відповідач самостійно у
відповідності до ч.3 ст. 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
обчислив за позивача страхові внески
виходячи із мінімального розміру
страхового внеску для суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок).
Заборгованість позивача перед
відповідачем за період з 01.07.2010 року по
31.10.2010 року становить 1732,80 грн., яка і
відображена у вимозі відповідача від
01.08.2011 року № ф-300 У.
У відповідності до п.7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» Стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.
Таким чином, відповідач вправі
стягувати з позивача страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у період до 01.01.2011
року відповідно до законодавства, що
діяло на момент виникнення такої
заборгованості, тобто на підставі норм
загальнообов'язкове державне пенсійне
Відповідно до п.3 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» орган
Пенсійного фонду України надсилає
страхувальнику, який має недоїмку,
вимогу про її сплату і протягом десяти
робочих днів із дня одержання вимоги
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки, зазначеної у вимозі про
сплату недоїмки, страхувальник
узгоджує її з органами Пенсійного
фонду та у разі узгодження
страхувальником вимоги про сплату
недоїмки, орган Пенсійного фонду
надсилає йому узгоджену вимогу про
сплату недоїмки, а страхувальник
зобов'язаний сплатити її протягом
десяти робочих днів після отримання.
Відповідачем була направлена позивачу
вимога про сплату недоїмки від 01.08.2011
року № ф-300 У, що підтверджується
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.
На підставі викладеного, суд не
знаходить правових підстав для
визнання протиправною та скасування
вимоги від 01.08.2011 року № ф-300 У.
Стосовно стягнення недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то суд зазначає
07.06.2013 року відповідач прийняв вимогу №
ф-110 У про стягнення з позивача недоїмки
з єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 9 443,63
Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначений
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464-VI
від 08.07.2010р., який набрав чинності 01.01.2011
Відповідно до зазначеного
нормативно-правового акту на позивача
покладено обов'язки по нарахуванню,
обчисленню і сплаті в установлені
строки та в повному обсязі внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI (далі
Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску
є: фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464-VI встановлено, що з
дня набрання чинності цим Законом
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 3 липня 1998 року N
727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року N 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 10, ст. 77), нараховують, обчислюють та
сплачують єдиний внесок відповідно до
Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI,
встановлено, що єдиний внесок
нараховується: для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.
У п.2 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VI зазначено про
те, що для платників, зазначених у
пункті 4 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
Судом встановлено, що у травні та
червні 2011 року, а також протягом всього
2013 року позивач знаходився на
загальній системі оподаткування, а
тому повинен сплачувати страховий
внесок лише у разі наявності у нього
доходу (прибутку) отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб,
Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI,
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Обов?язок страхувальника нараховувати,
обчислювати та сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески визначені ч.8 ст.9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464-VI
(в редакції станом на день виникнення
спірних правовідносин) де зазначено, що
Платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.
Позивачем не виконувалися обов'язки
щодо нарахування та сплати страхових
внесків тому, відповідач самостійно у
відповідності до ч.3 ст. 9 Закону № 2464-VI
обчислив за позивача страхові внески
виходячи із мінімального розміру
страхового внеску для суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок).
Судом на підставі пояснень відповідача
встановлено, що ним помилково вказано у
вимозі від 07.06.2013 року № ф-110 У страхові
внески у сумі 1527,15 грн. за періоди
червень 2011 року та 1 квартал 2013 року. Суд
зазначає, що відповідачем у
повідомленні-розрахунку від 07.06.2013 року
враховано той факт, що позивач у травні
2011 року перебував на загальній системі
Враховуючи викладене суд вважає
частково протиправною та такою, що
підлягає скасуванню вимогу про сплату
боргу від 07.06.2013 року № ф-110 У в частині
стягнення єдиного внеску у розмірі 1527,15
грн.; в іншій частині вказана вимога є
законною та обґрунтованою.
Згідно ч.4 ст.25 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідачем була направлена позивачу
вимога про сплату недоїмки від 07.06.2013
року № ф-110 У, що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового
відправленням, яке міститься в
матеріалах справи.
З урахуванням викладеного, позовні
вимоги є частково обґрунтованими, а
тому підлягають частковому
Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України у
разі якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійсненні позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.
Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суму судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
Судом встановлено, що позовні вимоги
позивача є майновими і останній
повинен сплатити за них судовий збір у
розмірі 1720,50 грн.; фактично сплачено
Розмір судового збору, який повинен
доплатити позивач становить: 1313, 36 грн.
1720,50 грн. (сума судового збору, яку мав
сплатити позивач) - (1720,50 грн. (сума
судового збору, яку мав сплатити
позивач) х 1527,15 грн. (сума задоволених
позовних вимог) : 11 176,43 грн. (загальна
сума заявлених вимог) + 172,05 грн.
(сплачена сума судового збору
Керуючись ст.ст.94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,
Адміністративний позов - задовольнити
Визнати частково протиправною та
скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Орджонікідзе Дніпропетровської
області про сплату боргу від 07.06.2013 року
№ ф-110 У в частині стягнення єдиного
внеску у розмірі 1527,15 грн.
В іншій частині заявлених позовних
Стягнути з ОСОБА_2 до Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно. Постанова не набрала законної
сили станом на 24.01.2014 року СуддяС.В.
Златін С.В, Златін