Справа № 815/1299/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.Справа № 815/1299/13-а

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції:
Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одеса апеляційну
скаргу Інспекції ДАБК в Одеській
області на ухвалу судді Одеського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2013 року по справі за
адміністративним позовом Інспекції
державного будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_1 про
зобов'язання знести самовільно
збудований будинок, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2013 року Інспекція ДАБК в Одеській
області, посилаючись на вимоги ст.376 ЦК
України та ст.38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», звернулася до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання
знести самовільно збудований ним
будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Одеського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2013
року у відкритті провадження у даній
справі - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою суду 1-ї інстанції, представник
Інспекції ДАБК в Одеській області
11.03.2013 року подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що судом, при винесенні
оскаржуваної ухвали порушено норми
процесуального права та просить
скасувати ухвалу судді Одеського
окружного адміністративного суду від
22.02.2013 року, прийняти нову ухвалу, якою
направити справу до суду 1-ї інстанції
для вирішення питання про відкриття
провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Приймаючи рішення (ухвалу) про відмову
у відкритті провадження за вказаним
вище позовом Інспекції ДАБК про
зобов'язання громадянина ОСОБА_1 знести
самовільно збудований ним будинок,
суддя окружного суду обґрунтовано
виходив з того, що ці позовні вимоги не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду
повністю погоджується з такими
висновками суду 1-ї інстанції, з огляду
на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч.2 ст.4 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Частиною 1 ст.17 КАС України встановлено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

У відповідності ж до ч.2 цієї статті 17,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема:

- спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо

оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи
правових актів

індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

- спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення

з публічної служби;

- спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у

сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень;

- спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи

визнання нечинними адміністративних
договорів;

- спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених

Конституцією та законами України;

- спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.

Також, ч.4 ст.50 КАС України передбачено,
що громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень:

- про тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання

громадян;

- про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

- про примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства з України;

- про обмеження щодо реалізації права
на мирні зібрання (збори, мітинги,
походи,

демонстрації тощо);

- в інших випадках, встановлених
законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про: скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних

повноважень повністю чи окремих його
положень; зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій; стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю;
виконання зупиненої чи невчиненої дії;
встановлення наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень; примусове
відчуження земельної ділянки, інших
об'єктів нерухомого майна, що на ній
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності.

Частиною 5 ст.105 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
суб'єкта владних повноважень може
містити інші вимоги у випадках,
встановлених законом.

Як вбачається із позову та матеріалів
справи, позивач - Інспекція ДАБК в
Одеській області, посилаючись на
вимоги ст.376 ЦК України та ст.38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», звернулася
до окружного адміністративного суду із
позовом до гр.ОСОБА_1 про зобов'язання
його знести самовільно збудований ним
будинок.

Так, в статті 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 року №3038-У1, на яку
посилається позивач, зазначено, що у
разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
Інспекції ДАБК видає особі, яка
здійснила (здійснює) таке будівництво,
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису. У разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням.

Отже, з наведеного вбачається, що у
позивача дійсно є встановлене законом
право звернення до суду з відповідним
позовом.

Але, при цьому, судова колегія звертає
увагу на те, що у спеціальному законі
має бути прямо передбачене право
суб'єкта владних повноважень
звертатися саме з адміністративним
позовом до громадян України, іноземців
чи осіб без громадянства, їх об'єднань,
юридичних осіб, які не є суб'єктами
владних повноважень, із вимогами у
випадках, встановлених законом. Крім
того, слід зазначити, що вказані у
позові спірні правовідносини не мають
ознак публічно-правового спору, а
містять в собі виключно ознаки
цивільно-правового спору, який, в свою
чергу, належить розглядати в порядку
ЦПК України.

Таким чином, уважно дослідивши
матеріали справи, судова колегія
приходить до висновку про те, що у судді
суду 1-ї інстанції, в даному випадку,
були усі законні підстави для відмови
позивачу у відкритті провадження у
даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС
України.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про те,
що суд 1-ї інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при постановлені оскаржуваної ухвали
не допустив. Наведені ж у апеляційній
скарзі доводи правильність висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду 1-ї інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Таким чином, оскільки суддею окружного
суду винесено оскаржувану ухвалу з
держанням усіх норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів
апеляційного суду, відповідно до ст.200
КАС України, залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а ухвалу судді - без
змін.

Керуючись ст.ст.195,197,199,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного будівельного контролю в
Одеській області - залишити без
задоволення, а ухвалу судді Одеського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Осіпов Ю.В.

Суддя:
Золотніков О.С.

Суддя:
Скрипченко В.О.