Справа № 826/18400/13-а
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2013 року 11:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доГоловного
управління Держземагентства України у
м. Севастополі провизнання
протиправними дії та бездіяльність,
зобов'язання вчинити дії, -
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі -
позивач) з позовом до Головного
управління Держземагентства України у
м. Севастополі (надалі - відповідач або
ГУ Держземагентства України у м.
Севастополі), в якому просить:
- визнати незаконною відмову в
прийнятті до розгляду заяви про
державну реєстрацію земельної ділянки;
- визнати незаконним ненадання
мотивованої відмови в державній
реєстрації земельної ділянки;
- зобов'язати відповідача прийняти до
розгляду заяву про реєстрацію
- зобов'язати відповідача
зареєструвати в державному земельному
кадастрі земельну ділянку АДРЕСА_1 та
присвоїти відповідний кадастровий
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.11.2013 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
у судовому засіданні на 11.12.2013 року.
В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що 06.11.2013 року ОСОБА_1
було подано державному кадастровому
реєстратору Оняновій Л.П. заяву
встановленого зразка для реєстрації
земельної ділянки в державному
земельному кадастрі, яка, за
твердженнями позивача, перевірила
подані документи, але потім
відмовилася їх приймати, а також
відмовилася надавати обґрунтовану
відмову на вимогу позивача.
На судовий розгляд справи у судове
засідання 11.12.2013 року з'явилися позивач
та його представник, які позов
підтримали у повному обсязі та просили
суд задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.
Відповідач явку свого повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, відповідно до ст. 35
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України), що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення. Про причини
неявки у судове засідання відповідач
суду не повідомляв, заяв та клопотань
про відкладення судового засідання або
про розгляд справи за його відсутності
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
У судовому засіданні 11.12.2013 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомленого відповідача та
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд перейшов до розгляду
справи у порядку письмового
Водночас, 20.12.2013 року від представника
відповідача через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено, що у ГУ
Держземагентства України у м.
Севастополі відсутні повноваження
щодо внесення відомостей до Державного
земельного кадастру, оскільки це є
виключними повноваженнями державного
кадастрового реєстратора. Крім того,
представником відповідача вказано, що
з доданої до позовної заяви копії заяви
від 06.11.2013 року про державну реєстрацію
земельної ділянки не вбачається факт
звернення до державного кадастрового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача та його
представника, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає про наступне.
Як зазначено позивачем у позовній
заяві та підтверджено останнім під час
судового розгляду справи, 06.11.2013 року
ОСОБА_1 було подано державному
кадастровому реєстратору Оняновій Л.П.
заяву встановленого зразка для
реєстрації земельної ділянки в
державному земельному кадастрі, яка, за
твердженнями позивача, перевірила
подані документи, але потім
відмовилася їх приймати, а також
відмовилася надавати обґрунтовану
відмову на вимогу позивача.
Вважаючи свої права та охоронювані
законом інтереси порушеними, позивач
звернувся з позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Нормативно-правовим актом, який
установлює правові, економічні та
організаційні основи діяльності у
сфері Державного земельного кадастру,
є Закон України «Про Державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 року
№3613-VI (надалі - Закон №3613).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №3613,
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
Державний кадастровий реєстратор має
доступ до всіх відомостей Державного
земельного кадастру, самостійно
приймає рішення про внесення
відомостей до нього, надання таких
відомостей, про відмову у здійсненні
таких дій (ч. 6 ст. 9 Закону №3613).
Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян чи їх
об'єднань у діяльність Державного
кадастрового реєстратора, пов'язану із
здійсненням державної реєстрації
земельних ділянок, забороняється (ч. 7
ст. 9 Закону №3613).
При цьому, приписами ч. 8 ст. 9 Закону №3613
передбачено, що державна реєстрація
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні, ведення поземельних
книг, внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про
земельні ділянки здійснюються
Державними кадастровими
реєстраторами, які здійснюють свою
діяльність за місцем розташування
земельної ділянки (район, місто
республіканського значення Автономної
Республіки Крим, місто обласного
Згідно ч. 3 ст. 5 Закону №3613, порядок
ведення Державного земельного
кадастру визначається Кабінетом
Міністрів України відповідно до вимог
На виконання вищезазначеного
положення, Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року №1051
затверджено Порядок ведення
Державного земельного кадастру (надалі
- Порядок №1051), яким визначено
процедуру та вимоги щодо ведення
Державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 107 Порядку №1051,
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складення документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування (у разі, коли згідно із
законом така документація підлягає
затвердженню таким органом) шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку відповідно до пунктів
49-54 цього Порядку.

Державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за заявою: 1) особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки у разі її передачі у власність
чи користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи; 2) власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності (у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи; 3) органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування (у
разі формування земельних ділянок
відповідно державної чи комунальної
власності) (п. 109 Порядку №1051).

Приписами п. 111 Порядку №1051
передбачено, що державний кадастровий
реєстратор для здійснення державної
реєстрації земельної ділянки протягом
14 календарних днів з дня реєстрації
відповідної заяви перевіряє: 1)
відповідність поданих документів
вимогам, передбаченим пунктом 67 цього
Порядку; 2) електронний документ
відповідно до пункту 74 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний
кадастровий реєстратор виконує одну з
таких дій: здійснює державну
реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру присвоює кадастровий номер
земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить
відомості до неї (крім відомостей про
затвердження документації із
землеустрою, на підставі якої
здійснена державна реєстрація
земельної ділянки, а також про
власників, користувачів земельної
ділянки);

- робить позначку про проведення
перевірки електронного документа та
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру відповідно до
підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру відомості, зазначені у
підпункті 1 пункту 197 цього Порядку,
відповідним органам державної влади,
органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у
державній реєстрації земельної
ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85
цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку,
вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини;

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку, не
в повному обсязі.

З аналізу викладеного вище вбачається,
що рішення за результатами розгляду
заяви про державну реєстрацію
земельної ділянки приймається
протягом 14 календарних днів з дня
реєстрації відповідної заяви.

Разом з тим, на підтвердження заявлених
позовних вимог позивачем під час
судового розгляду справи надано суду
копію заяви про державну реєстрацію
земельної ділянки від 06.11.2013 року з
доказами її направлення на адресу
відповідача поштовим засобом зв'язку, з
яких вбачається, що вказана заява була
отримана уповноваженим представником
відповідача 15.11.2013 року та
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією повідомлення про
вручення поштового відправлення.

В свою чергу, з вимогами, які стали
предметом розгляду у даній
адміністративній справі, позивач
звернувся до суду 19.11.2013 року
(відповідно до поштового штемпелю на
конверті, в якому до суду надійшов
позов ОСОБА_1).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
станом на момент звернення з вказаними
вимогами до суду (19.11.2013 року) у
державного кадастрового реєстратора
ще не сплив встановлений приписами п. 111
Порядку №1051 строк для розгляду заяви
позивача про державну реєстрацію
земельної ділянки від 06.11.2013 року, а,
відтак, суд вважає, що звернення
позивача з даними позовними вимогами є
передчасним. При цьому, інших доказів
звернення до відповідача позивачем не
надано, а іншого позивачем не доведено.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок