Справа № 2а-3796/11/1505
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2013 р.Справа № 2а-3796/11/1505

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Шевчук Ю.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про стягнення
соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 листопада 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 про
стягнення соціальної допомоги дітям
війни залишено без розгляду за період з
01 січня 2006 року по 7 травня 2011 року.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
направленням справи на новий розгляд.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність її
часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач має
статус дитини війни згідно з
посвідченням.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції посилався на п. 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет на 2011 рік»,
доповнених п. 4 згідно Закону України №
3491-IV «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет на 2011
рік»» від 14 червня 2011 року, що набрав
законної сили 19 червня 2011 року,
відповідно до яких у 2011 році норми і
положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року) дітям
війни пенсія або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 7 частини першої Закону України
№ 3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Однак, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, судом першої інстанції
не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 18
листопада 2011 року звернувсь до суду з
позовними вимогами до Управління
Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про перерахунок
підвищення до пенсії за період з 01.01.2006
року по час звернення до суду з позовом,
тобто після набрання чинності
постанови Кабінету Міністрів України
від 06 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка визначає
новий порядок та розмір виплат дітям
війни, та в строк, встановлений ст.ст. 99,
100 КАС України для звернення до суду з
відповідним адміністративним позовом.

За таких обставин, під час звернення
позивача до суду, суд повинен був
застосовувати положення ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (в редакції до 28 грудня 2007 року),
адже частина позовних вимог ОСОБА_1
стосувалася періоду до набрання
чинності зазначеної постанови
Кабінету Міністрів.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17
Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Із врахуванням наведених положень
законодавства України, чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню за період з 18 травня 2011
року по 22 липня 2011 року.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року - скасувати та
прийняти нову постанову суду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
Білгород-Дністровському районі
Одеської області здійснити
перерахунок та виплатити підвищення до
пенсії ОСОБА_1 передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (в редакції до 28 грудня 2007 року),
за період 18 травня 2011 року по 22 липня 2011
року.

В іншій частині задоволення позовних
вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає згідно ч.10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов