Справа № 2а-11269/11/1510
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.Справа №
2а-11269/11/1510Категорія: 10.3 Головуючий в 1
інстанції: Бурнусус О.О. Колегія
суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Ізмаїльської
міської ради Одеської області на
постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду в Одеській області
від 13 січня 2012 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату щорічної
разової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду в Одеській області
від 13 січня 2012 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Визнано
противоправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Ізмаїльської
міської ради Одеської області, яка
виразилася в ненарахуванні та
невиплаті позивачу щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік,
як інваліду війни 1 групи, відповідно ч.
5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком,
встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
виплачених за вказаний час коштів.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Ізмаїльської міської ради Одеської
області нарахувати та виплатити
позивачу недоотриману ним щорічну
разову грошову допомогу до 5 травня за
2011 рік, як інваліду війни 1 групи,
відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком,
встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
виплачених за вказаний час коштів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач надав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом війни І групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК, та не
заперечується відповідачем.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції позивач посилався на те, що
виплата йому разової грошової допомоги
до 5 травня здійснювалась у розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідача недоплачені суми
зазначеної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог, зважаючи
на наступне.

Так, відповідно до статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога, зокрема, інвалідам І
групи у розмірі 10 мінімальних пенсій за
віком.

Позивачу у 2011 році виплачена допомога
до 5 травня в розмірі, що передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», тобто у розмірі 1000 грн.,
що є значно меншим, ніж передбачено
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
встановлено, що щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Однак, зміни, внесені підпунктом «б»
підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року N 10-рп/2008).

Після визнання зазначених положень
неконституційними, ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» відновила свою
дію у попередній редакції.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України
на 2011 рік.

Таким чином, у 2011 році дія ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
зупинена не була, та іншого порядку
здійснення вказаних виплат Законом
передбачено не було, а тому щорічна
разова грошова допомога інваліда війни
І групи до 5 травня повинна
виплачуватися у розмірі, що становить 10
мінімальних пенсій за віком.

Крім того, слід зазначити, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», оскільки
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України.

Також, слід зазначити, що при
обчисленні щорічної разової грошової
допомоги інвалідам війни за основу
береться розмір мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність
визначається щорічно в Законі України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що розміри
разової грошової допомоги до п'ятого
травня позивачу повинні
нараховуватись виходячи з вказаних
розмірів прожиткового мінімуму.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ізмаїльської міської ради Одеської
області на постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду в Одеській області
від 13 січня 2012 року - залишити без
задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду в Одеській області
від 13 січня 2012 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату щорічної
разової грошової допомоги - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/