Справа № 826/15798/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.11.2013 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 25.04.2013,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.11.2013 року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.11.2013 року, оскільки вважає,
що суд при її прийнятті порушив норми
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до податкового
повідомлення-рішення № від 28.04.2012
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем земельний
податок в сумі 19665,03 грн.

Фізична особа-підприємць ОСОБА_2 подала
позов до суду про скасування вказаного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки вважає, що, перебуваючи на
спрощеній системі оподаткування та
сплачуючи єдиний податок, вона не
повинна сплачувати земельний податок.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку про
безпідставність донарахування
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
грошового зобов'язання із земельного
податку з фізичних осіб, а тому
скасував податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
25.04.2013 № .

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступні
обставини.

Статтею 206 Земельного кодексу України
передбачено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 269 Податкового
кодексу України платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

Згідно зі ст. 270 Податкового кодексу
України об'єктами оподаткування є
земельні ділянки, як перебувають у
власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна
грошова оцінка земельних ділянок
урахуванням коефіцієнта індексації,
визначеного відповідно до порядку,
встановленого цим розділом (пп. 271.1.1 п.
271.1 ст. 271 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 287.6. ст. 287 Податкового
кодексу України при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Згідно з п. 297.1. ст. 297 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку звільняються від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності з таких податків
і зборів:

1) податку на прибуток підприємств;

2) податку на доходи фізичних осіб у
частині доходів (об'єкта
оподаткування), що отримані в
результаті господарської діяльності
фізичної особи та оподатковані згідно
з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій
з постачання товарів, робіт та послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, крім податку
на додану вартість, що сплачується
фізичними особами та юридичними
особами, які обрали ставку єдиного
податку, визначену підпунктом 1
підпункту 293.3.1 пункту 293.3 або
підпунктом 1 підпункту 293.3.2 пункту 293.3
статті 293 цього Кодексу;

4) земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності;

5) збору за провадження деяких видів
підприємницької діяльності;

6) збору на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2
зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 10.11.2005 року.

У Свідоцтві платника єдиного податку
зазначено про те, що видом
господарської діяльності позивача є,
зокрема, здавання під найм власної
нерухомості виробничо-технічного
призначення. Місце провадженням
господарської діяльності вказано
АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу
від 26.09.2005 ОСОБА_2 придбано нежилу
будівлю - криту автостоянку загальною
площею 2 115,60 кв. м, що є частиною
майнового комплексу і розташована за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому, згідно з
договором дарування від 21.09.2006, ОСОБА_2
передано 1/2 вказаної автостоянки у
власність ОСОБА_3

Зазначене нерухоме майно здається
позивачем в оренду. Докази на
підтвердження передачі у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки з земель
державної або комунальної власності в
матеріалах справи відсутні, також
відсутні дані з земельного кадастру, на
підставі яких позивачу донараховано
суму земельного податку з фізичних
осіб. При цьому, відповідачем не надано
жодних доказів, які б свідчили про те,
що ОСОБА_2 є платником земельного
податку з фізичних осіб.

Таким чином, зважаючи на встановлені
обставини щодо використання позивачем
земельної ділянки під нежилою будівлею
для провадження підприємницької
діяльності, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що на підставі закону
ОСОБА_2 звільнена від сплати земельного
податку як платник єдиного податку.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами,
дослідженими в судовому засіданні, суд
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.11.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.