Справа № К/9991/54758/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/54758/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду 02.06.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду 19.07.2011р. у
справі № 2а/0570/8058/2011 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" до Східної
митниці про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" звернулось
з позовом до Східної митниці про
визнання недійсною картки відмови №
700000006/1/20158 від 28.03.2011р. та зобов'язання
прийняти заяву з фактичними витратами
позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду 02.06.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
19.07.2011р., в задоволенні позову
відмовлено.

На постанову Донецького окружного
адміністративного суду 02.06.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду 19.07.2011р.
надійшла касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Меркурій",
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 15.09.2010р. між Відкритим
акціонерним товариством "ТНК-ВР
Холдинг" (Російська Федерація), -
(ПРОДАВЕЦЬ) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" (Україна), -
(ПОКУПЕЦЬ) укладено контракт № ТВН-0730/10
предметом якого з урахуванням
додаткової угоди № 3 від 15.09.2010 року,
Додатку № 12 від 25.02.2010 року зі Змінами №
1 від 10.03.2011 року, зокрема є
купівля-продаж Гексанового розчинника
Нефрас П1-63/75.

25.03.2011р. позивач до Східної митниці для
митного оформлення частини вказаного
товару подав вантажну митну декларацію
(ВМД) № 700000012/2011/003827 від 25.03.2011 року, якою
задекларовано товар «Гексановий
розчинник Нефрас П1-63/75» у розмірі 0,97
дол. США за 1 кілограм.

Митним органом встановлено, що за
ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ станом
на день здійснення митного оформлення
мінімальний рівень митної вартості
такого товару, найближчого за датою до
поточного митного оформлення, складав
1,07 дол. США/кг.

При розгляді наданих документів митним
органом було запропоновано декларанту
позивача надати в обґрунтування
заявленої митної вартості додаткові
документи відповідно до п. 11 Порядку
затвердженого ПКМУ від 20.12.2006 року № 1766.

З переліком документів, необхідних для
підтвердження митної вартості,
декларант був належним чином
ознайомлений, про що свідчать написи
ОСОБА_4 на зворотному боці поданої ДМВ-1.

Відповідачем на вимогу п.3 ст. 266 Митного
кодексу України 28.03.2011 року проведено
процедуру консультації щодо обрання
методу визначення митної вартості
товару з декларантом позивача.

Проте позивач відмовився від надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Митним органом 28.03.2011 року були
витребувані у декларанта наступні
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару: договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про постачання
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством.

У зв'язку з відмовою декларанта
позивача в наданні додаткових
документів в обґрунтування митної
вартості Східною митницею 28.03.2011р. було
прийняте рішення про визначення митної
вартості товарів № 700000006/2011/000268/1 до
вантажної митної декларації №
700000012/2011/003770 від 25.03.2011 року, та митна
вартість товару, ввезеного позивачем,
визначена за 6 резервним методом в
розмірі 1,07 доларів США за одиницю,
відповідно до інформації, що містилася
в ЄАІС ДМСУ.

Також видана картка відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№ 700000006/1/20158 від 28.03.2011 року.

Після цього, з метою митного оформлення
того самого товару, позивач звернувся
до відповідача з вантажними митними
деклараціями, в яких була визначена
митна вартість за ціною товару,
встановленою митним органом і товар
був випущений у вільний обіг.

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
Митниці із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 МК зобов'язана
провести процедуру консультацій, у
ході яких мала б дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
при цьому кожний наступний метод
застосовується у разі неможливості
застосування попереднього із
наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналізуючи матеріали справи колегією
суддів встановлено, у митниці виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
заявленої митної вартості товару в
зв'язку з чим і були витребувані
додаткові документи, однак позивачем
їх надано не було.

Обов'язок суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
подати додаткові документи на вимогу
митного органу встановлений ч.2 ст. 264
Митного кодексу України, а також
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За
ст. 267 МК України перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.

У зв'язку з безмотивним ненаданням
позивачем додаткових документів,
відмовою надання додаткових
документів, у митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем. При визначенні
митної вартості товару за шостим
методом митниця діяла відповідно до
вимог ст. 266 МК України та мотивувала
позивачу неможливість застосування
попередніх методів визначення митної
вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи спірні рішення про
проведення митної оцінки і карток
відмови в митному оформлені, Митниця
діяла в межах повноважень та підставі
вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Меркурій"
відхилити, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду
02.06.2011р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
19.07.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: