Справа № 554/8010/13-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р. Справа № 554/8010/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві на постанову Октябрського
районного суду м. Полтава від
16.10.2013р. по справі № 554/8010/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

треті особи Державна судова
адміністрація України ,
Апеляційний суд Полтавської області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 26.06.2013 року звернулася
до суду із адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави, треті
особи - Державна судова адміністрація
України, Апеляційний суд Полтавської
області, в якому просила суд визнати
дії відповідача щодо відмови у
перерахуванні їй щомісячного
довічного грошового утримання -
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок її
щомісячного довічного грошового
утримання і виплачувати їй щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, починаючи з 01
січня 2013 року; встановити строк для
подання відповідачем звіту до суду про
виконання постанови; судові витрати по
справі віднести на рахунок держави.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтава від 16.10.2013 р.
адміністративний позов - задоволено
частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Октябрському районі м.
Полтави з відмови ОСОБА_1 у перерахунку
довічного грошового утримання -
протиправними.

Скасувано рішення колегіального
органу управління Пенсійного фонду
України Октябрського району м. Полтави
№ 505 від 18 вересня 2013 року про відмову
ОСОБА_1 у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 та
сплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 90% від
заробітної судді апеляційного суду
Полтавської області, починаючи з 01
січня 2013 року.

Допущено негайне виконання даної
постанови у частині здійснення
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 за один місяць.

У задоволенні позовних вимог у іншій
частині позову - відмовлено. Судові
витрати по справі віднесено на рахунок
держави.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Октябрського районного суду м. Полтави
від 16.10.2013 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст. ст. 129, 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів", ст. 43
Закону України "Про статус суддів" та
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року № 3-1 та зареєстрованому у
Міністерстві юстиції України 12.03.2008
року за 200/14891, яким не передбачено
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання для
суддів місцевого суду, ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що з квітня 1998 року по 05
листопада 2010 року ОСОБА_1 працювала
суддею апеляційного суду Полтавської
області .

На підставі постанови Верховної Ради
України від 07 жовтня 2012 року № 2596-VI «Про
звільнення суддів» наказом голови
апеляційного суду Полтавської області
№ 09-03/1209 від 04 листопада 2010 року суддю
апеляційного суду Полтавської області
ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у
зв'язку з виходом у відставку з 04
листопада 2010 року, з припиненням
виплати щомісячного грошового
утримання з 05 листопада 2010 року у
зв'язку зі звільненням з посади судді
(а.с. 7-8).

ОСОБА_1 21 червня 2013 року звернулася із
письмовою заявою до управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району м. Полтави про здійснення їй з 01
січня 2013 року перерахунку щомісячного
грошового утримання, яке для
працюючого судді становить 20187 гривень
20 копійок (посадовий оклад - 12670 гривень,
плюс надбавка за вислугу років у
розмірі 7570 гривень 20 копійок), а її
довічне грошове утримання має
становити 18168 гривень 48 копійок (а.с.
56-57).

Згідно з відповіддю, наданою ОСОБА_1
управлінням Пенсійного фонду
Октябрського району у м. Полтаві від 27
червня 2012 року, вона отримує довічне
грошове утримання судді у відставці,
перерахунок якого, згідно з ч. 4 ст 138 ЗУ
«Про судоустрій та статус суддів», не
передбачено (а.с. 58-59).

Колегіальним рішенням управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району м. Полтави №505 від 18 вересня 2013
року ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці в зв'язку з
тим, що згідно з п. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» (далі
Закон № 2453), перерахунок раніше
призначеного довічного грошового
утримання, у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів ,
здійснюється лише суддям
Конституційного Суду України (а.с. 59).

Не погодившись з рішенням відповідача,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та при цьому зазначив, що
перерахунок довічного грошового
утримання ОСОБА_1 необхідно
здійснювати у розмірі 90 % щомісячного
довічного грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
відповідно до довідки апеляційного
суду Полтавської області про заробітну
плату від 13.06.2013 року за № 06-29/252 для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
з 01 січня 2013 року.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Згідно з п.4 ст.43 Закону України "Про
статус суддів" (далі Закон № 2453), який
діяв на час виходу позивача у
відставку, судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне довічне утримання в
розмірі 80% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік понад 20 років на посаді
судді розмір щомісячного довічного
утримання збільшується на 2% заробітку,
але не більше 90% заробітку судді.

Відповідно до частини 5 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від
08.07.2011р. № 3668, довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (в редакції
Закону до 03.06.2013р.) щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді.

Частиною четвертою статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" передбачено, що у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Відтак, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
і розмір пенсії колишнього державного
службовця, залежать від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Посилання апелянта на те, що Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів", ст. 43 Закону України "Про статус
суддів" та Порядком подання документів
для призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.01.2008 № 3-1 не передбачено здійснення
перерахунку грошового утримання судді
у відставці є необґрунтованими,
оскільки відсутність встановленого
порядку проведення перерахунку не
звільняє відповідача від виконання
вимог Закону, яким чітко встановлений
порядок визначення розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці.

Крім того, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
передбачений на рівні підзаконного
нормативно-правового регулювання.
Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011 №
384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2
(у редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 №
5-5), серед основних завдань і функцій
Пенсійного фонду України та його
органів на місцях є призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати.

Також додатком № 2 до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №
3-1, встановлена форма довідки про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Оскільки ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлений розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у відсотках від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача.

Крім того, рішенням Конституційного
Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р.
№2453 в редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року № 3668.

При цьому, в рішенні зазначено, що
визначений Законом № 2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Щодо обмеження максимального розміру
грошового довічного утримання судді у
відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", Конституційний Суд зазначив,
що в Рішенні від 18 червня 2007 року №
4-рп/2007 Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що залишивши
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, закон звузив обсяг цього права,
встановивши граничну межу для таких
виплат суддям (абзац шостий підпункту
3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Згідно з п.п.3,4,5 Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року положення Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів", „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці,
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Твердження відповідача про те, що
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, колегією
суддів не беруться до уваги, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно з ч.5 ст.109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судді, які працюють або
працювали у системі судів загальної
юрисдикції, не повинні ставитись у менш
вигідне становище в питаннях
пенсійного забезпечення, а саме
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Ст. 5 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає
здійснення судочинства відповідно як
Законів України, так і міжнародних
договорів, згода на які надана BP
України. Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принципи верховенства права.

За змістом ст.17 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно з п.6 рішення Ради Суддів України
№18 від 23.03.2012 року за результатами
розгляду звернень суддів у відставці
щодо їх права на перерахунок довічного
грошового утримання, передбачено:
вважати наявним у них такого права
відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів". При цьому слід запровадити
порядок на рівні Державної судової
адміністрації України та Пенсійного
фонду України, за яким під грошовим
утриманням судді, який працює на
відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
протиправність рішення відповідача
від 18.09.2013 року № 505 щодо відмови в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з урахуванням зміни розміру
щомісячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, на підставі довідки
апеляційного суду Полтавської області
про заробітну плату від 19 червня 2013
року за №06-29/261.

Разом з цим, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
здійснення такого перерахунку у
розмірі 90% щомісячного довічного
грошового утримання починаючи з 01
січня 2013 року.

Як вже було зазначено, положення
частини 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
Закону України від 08 липня 2011 року N 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013,

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, при вирішенні даного спору до
правовідносин за період з 01.01.2013 року по
02.06.2013року підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" в
редакції Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції не
врахував положення частини 5 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" (в редакції Закону України від 08
липня 2011 року № 3668-VI) і не обмежив
довічне грошове утримання, яке
підлягає виплаті позивачу у
встановленому цією нормою
максимальному розмірі з 01.01.2013 року по
02.06.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що правове
регулювання спірних правовідносин
відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", в редакції до змін внесених
Законом України від 08 липня 2011 року N
3668-VI, повинно здійснюватись з 03.06.2013
року, а тому позивач має право на
отримання довічного грошового
утримання, як судді у відставці, у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді без обмеження
граничним розміром починаючи з 03.06.2013
року.

За таких обставин, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 стосовно
необхідності зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання починаючи з 01.01.2013 року,
виходячи із положень ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", в редакції, яка у період з 01.01.2013
року по 02.06.2013 року не була чинною.

Колегія суддів визнає безпідставним
посилання відповідача, як на підставу
правомірності своїх дій, не подання
ОСОБА_1 заяви про перерахунок грошового
утримання встановленого зразка, тому
що матеріали адміністративної спрви
містять копію заяви позивача від 21.06.2013
року про перерахунок щомісячного
грошового утримання, де зазначена мета
звернення до суб"єкта владних
повноважень та прохання вчинити певні
дії щодо перерахунку грошогово
утримання.

Доводи апеляційної скарги про
неврахування судом першої інстанції
при вирішенні справи вимоги ст. 99 та
ст.100 Кодексу адміністративного
судочинства України колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
позивач звернулась до суду 26.06.2013 року
щодо правовідносин за період з
01.01.2013року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції внаслідок
допущених порушень норм матеріального
права підлягає частковому скасуванню,
з прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 152, 160, 167, 195, 196, 197, п.
3 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 203, 205, 207, 209, 254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві задовольнити
частково.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 16.10.2013р. по справі №
554/8010/13-а в частині позовних вимог про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 та
сплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 90% від
заробітної судді апеляційного суду
Полтавської області, починаючи з 01
січня 2013 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до довідки апеляційного
суду Полтавської області про заробітну
плату працюючого судді апеляційного
суду №06-29/252 від 13.06.2013 року та
сплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 80% від
заробітної судді апеляційного суду
Полтавської області з 01.01.2013 року по
02.06.2013 року та 90% від заробітної судді
апеляційного суду Полтавської області
з 03.06.2013 р. без обмеження максимальним
розміром.

В іншій частині постанову Октябрського
районного суду м. Полтави від 16.10.2013
року по справі № 554/8010/13-а - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.