Справа № 2а-35990/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром
Л.М.

Міщука М.С

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Біла Церква Київської області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду київської області
від 29.03.2011 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Біла Церква Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
нарахування та виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Біла Церква Київської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання нарахування та виплати
пенсії .

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду київської області
від 29.03.2011 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є непрацюючий пенсіонер,
проживає у зоні радіаційного
забруднення, відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено, що не працюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалась частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 р. № 836, а не в кратному
відношенні до мінімальної пенсії за
віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України, відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 39 зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок та виплати
доплати до пенсії в розмірі
передбаченому ст. 39 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 183- 2, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України суд ухвалив -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Біла
Церква Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду київської області
від 29.03.2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановления, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.