Справа № 369/8799/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дубас
Суддя-доповідач: Епель
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Справа: № 369/8799/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання незаконним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся
до Києво-Святошинського районного суду
Київської області з адміністративним
позовом до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області (далі - відповідач)
про визнання незаконним та скасування
рішення Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 23 серпня 2013 року № 375/27 щодо
відмови у задоволенні клопотання
ОСОБА_2 про надання йому безоплатно у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га із цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах села Білогородка Київської
області та зобов'язання
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області винести на пленарне засідання
сесії та розглянути клопотання ОСОБА_2
про виділення та передачу йому у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га із цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах села Білогородка Київської
області у місячний строк з дня набрання
законної сили даним рішенням суду та
надання мотивованої відповіді за
результатами розгляду клопотання у
формі рішення.

Києво-Святошинський районний суд
Київської області своєю постановою від
14 листопада 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивч подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
14 листопада 2013 року та
ухвалити нову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2
звернувся до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області з клопотанням про
визначення та виділення йому
безоплатно у власність земельної
ділянки орієнтовною площею 0,25 га в
межах села Білогородка
Києво-Святошинського району Київської
області з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

23 серпня 2013 року на двадцять п'ятій
сесії шостого скликання Білогородська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області, розглянувши
звернення позивача, прийняла рішення №
375/27 про відмову у задоволенні
клопотання ОСОБА_2 з підстав
недотримання заявником вимог частини 6
статті 118 Земельного кодексу України
щодо надання необхідного переліку
документів, а саме: викопіювання із
кадастрової карти (плану) або інших
графічних матеріалів із зазначенням
бажаного місця розташування земельної
ділянки.

Спірні правовідносини
регулюються Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(далі - Закон № 280/97-ВР), Земельним
кодексом України (далі - ЗК України),
Законом України «Про землеустрій» (
далі - Закон N 858-IV).

Так, відповідно до пункту 34 частини
1 статті 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на
пленарних завданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Аналогічна правова норма
закріплена в частині 1 статті 122 ЗК
України, відповідно до якої сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Дослідження статей 81, 116 ЗК України
надає підстави вважати, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

З положень частини 6 статті 118 ЗК
України вбачається, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) повинні
звернутися з клопотанням до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Зі змісту частини 7 вказаної статті
вбачається, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність, відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрої і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з
наведеного нормативного положення, а
також частини 1 статті 50 Закону № 858-IV
вбачається, що при зверненні із
клопотанням про виділення безоплатно у
власність земельної ділянки
зацікавленою особою серед інших
документів, передбачених у частині 6
статті 118 ЗК України, зокрема, має
подаватися проект землеустрою щодо
відведення відповідної земельної
ділянки.

Згідно до абзацу 2 частини 7 статті 118 ЗК
України, проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Таким чином, зі змісту наведених
правових положень вбачається, що до
клопотання додаються викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки із чітким визначенням її меж у
масштабному вимірі та географічному
просторі.

Оскільки позивачем не було виконано
вказаних законодавчих приписів,
зокрема, не надано графічних
матеріалів із визначенням конкретного
місця розташування об'єкту, то колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 23 серпня 2013 року № 375/27 щодо
відмови у задоволенні клопотання
ОСОБА_2 про надання йому безоплатно у
власність земельної ділянки є
правомірним.

Доводи апелянта стосовно того, що при
зверненні з клопотанням про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки до клопотання додаються
графічні матеріали із зображенням
населеного пункту, в якому особа бажає
отримати земельну ділянку, а не
конкретного місця розташування такої
ділянки, не можуть бути прийняті до
уваги, з огляду на те, що відсутність
передбачених законом графічних
матеріалів, встановлюючих конкретне
місце розташування земельної ділянки,
унеможливлює виконання відповідачем
обов'язку зі здійснення перевірки
об'єкту на відповідність до
генеральних планів населених пунктів,
містобудівної документації та інших
вимог, передбачених частинами 6,7 статті
118 ЗК України.

Посилання апелянта на порушення
Білогородською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області строків розгляду клопотання
про надання безоплатно у власність
земельної ділянки не впливає на
правильність рішення відповідача про
відмову у задоволенні зазначеного
клопотання та не спростовує висновків
суду першої інстанції.

Окрім того, згідно з положеннями
земельного законодавства та
законодавства у галузі місцевого
самоврядування, порушення строків
розгляду клопотання про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки не є підставою для скасування
рішення, прийнятого за результатами
розгляду даного клопотання по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 23 серпня 2013 року № 375/27 є
правомірним, а отже підстави для
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог ст.
159 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 листопада 2013
року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.