Справа № 754/567/14-а
Суддя: Шевчук О. П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/102/14
Справа №754/567/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.01.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі

головуючого судді Шевчука
О.П.

при секретарі Заяць М.О.,

розглянувши справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
старшого інспектора ДПС ДАІ 1 взводу
роти по обслуговуванню полку ДПС ДАІ м.
Києва старшого лейтенанта міліції
Дорошенко Михайла Петровича про
визнання протиправною та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м.
Києва як адміністративного звернувся
ОСОБА_1 з позовом про визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 17 грудня 2013 року о 17 год. 55 хв. він
керуючи автомобілем ХУНДАЙ д/н НОМЕР_1
та рухаючись по вул. Харківська в
напрямку Ленінградської площі був
зупинений ІДПС Дорошенко М.П. -
відповідачем у справі.

На вимогу позивача відповідач не
пред'явив своє посвідчення та пояснив,
що ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього
знаку 5.15 - «Напрямок руху по смугах» - зі
смуги руху праворуч здійснив рух прямо.

Відповідачем було складено
протокол про адміністративне
правопорушення та винесено постанову
про притягнення водія до
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП та накладено штраф в розмірі 255
грн.

Позивач не погоджується з
зазначеним рішенням інспектора ДПС,
оскільки останнім при визначенні
розміру штрафу не враховано особу
порушника, матеріальний стан та інші
обставини, які необхідно врахувати при
призначенні адміністративного
стягнення, не ознайомлено особу,
відносно якої складено протокол, з її
правами та обов'язками, не
запропоновано надати письмові
прояснення по суті правопорушення, не
зазначено свідків порушення, розгляд
справи проведено на місці без
підготовки та надання часу для
звернення за правовою допомогою,
інспектором не зазначено жодних
доказів вчинення ОСОБА_1
правопорушення.

Посилаючись на викладене,
представник позивача просить суд
постанову інспектора ДПС скасувати,
провадження у справі закрити за
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Сторони у справі та їх
представники в судове засідання двічі
не з'явились, про день та час слухання
справи повідомлялись, причини неявки
не повідомили.

За таких обставин суд, приймаючи
до уваги скорочені строки розгляду
справ зазначеної категорії,
встановлені ст. 171 2 КАС України, вважає
можливим розглянути справу за
відсутності сторін у справі.

Дослідивши письмові докази у
справі, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову виходячи
з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
17.12.2013 року інспектором ДПС Дорошенко
М.П. складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідно
ОСОБА_1, відповідно якого останній
17.12.2013 року о 17 год. 50 хв. по вул.
Харківській у м. Києві керуючи
автомобілем ХУНДАЙ д/н НОМЕР_1 не
виконав вимогу дорожнього знаку 5.16.
«Напрямок руху по смугах», зі смугу для
руху праворуч здійснив рух прямо, чим
порушив п. 5.16 дод. 1 ПДР України (а.с. 7).

Дії водія інспектором ДПС
кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Того ж 17.12.2013 року відповідачем
винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення, якою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
звязку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, -тягнуть за собою накладення
штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Дії водія інспектором кваліфіковано
вірно, штраф застосовано у мінімальних
межах санкції, встановлених ч. 1 ст. 122
КУпАП.

Зазначене спростовує посилання
представника позивача на ту обставину,
що відповідачем при визначенні
розміру стягнення не враховано особу
порушника, матеріальний стан та інші
обставини, які необхідно врахувати.

Крім того з підпису позивача в
протоколі про адміністративне
правопорушення вбачається, що права та
обов'язки, передбачені ст. 63
Конституції України, ст. 268 КУпАП йому
роз'яснено (а.с. 7).

За таких обставин суд приходить
до висновку про необґрунтованість та
надуманість вимог позивача, а тому
вважає правильним відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене та
керуючись ст. 1712 КАС України, суд

В И РІ Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя