Справа № К/9991/19322/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/19322/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації на постанову
Нижньогірського районного суду
Автономної Республіки Крим від 26.06.2009р.
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2010р. у справі №2а-236/09/0114 за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації, Нижньогірської
районної державної адміністрації
Автономної Республіки Крим,
Нижньогірської центральної районної
лікарні про визнання дій протиправними
та стягнення компенсації за комунальні
послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської
районної державної адміністрації,
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, Нижньогірської центральної
районної лікарні про визнання дій
протиправними та стягнення
компенсації за комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
вона з 18.05.1998р. працює медсестрою
гінекологічного відділення в
Нижньогірській центральній районній
лікарні та проживає у сільській
місцевості у будинку з пічним
опаленням, а тому на підставі статті 77
Основ Законодавства України «Про
охорону здоров'я» просить стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської рай
держадміністрації компенсацію за
комунальні послуги за 2005-2007 роки в сумі
1694 гривень.

Постановою Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
26.06.2009р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2010р.,
позов задоволено частково. Стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської
районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_4 витрати по оплаті
житлово-комунальних послуг за 2007 рік у
сумі 600 грн., а також з відповідача на
користь держави судові витрати в сумі 11
грн.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської
районної державної адміністрації
звернулося з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 працює в лікарні
медсестрою гінекологічного відділення
в Нижньогірській центральній районній
лікарні та проживає у сільській
місцевості у будинку з пічним
опаленням.

Відповідно до п. «ї» ч.1 статті 77 Основ
Законодавства України «Про охорону
здоров'я» медичні і фармацевтичні
працівники мають право на безплатне
користування житлом з освітленням і
опаленням тим, хто проживає і працює у
сільській місцевості і селищах
міського типу, а також пенсіонерам, які
раніше працювали медичними та
фармацевтичними працівниками і
проживають у цих населених пунктах,
надання пільг щодо сплати земельного
податку, кредитування, обзаведення
господарством і будівництва
приватного житла, придбання
автомототранспорту.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних
установ, військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу»
пільги, компенсації і гарантії, на які
мають право пільговики (далі - пільги),
надаються шляхом відшкодування
пільговику передбаченої
законодавством частини фактичних
витрат за користування житлом
(квартирної плати), паливом, телефоном,
комунальними послугами та за проїзд
(крім педагогічних, медичних та
фармацевтичних працівників і
працівників культури, пільги яким
передбачаються абзацом першим частини
четвертої статті 57 Закону України "Про
освіту", пунктом "ї" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я, частиною
четвертою статті 29 Основ законодавства
України про культуру (далі -
педагогічні, медичні та фармацевтичні
працівники і працівники культури).

Пільги педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури надаються
щомісяця шляхом зменшення плати за
користування житлом з опаленням та
освітленням.

Відповідно до п. «а» ч. 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати» встановлено, що громадянам, які
відповідно до законодавства мають
пільги щодо оплати житлово-комунальних
послуг, з 1 серпня 1996 р. зазначені пільги
надаються в межах таких норм
споживання електричної енергії на
комунально-побутові потреби, у
сільській місцевості і селищах
міського типу для громадян, яким
відповідно до законодавства держава
забезпечує безоплатне освітлення
житла (квартири) у розмірі 30 кВт. год. на
місяць.

Згідно ч. 45 ст. 12 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» у частині
першій статті 77 Основ законодавства
України про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами) пункт "ї"
доповнено абзацами другим - четвертим
такого змісту "Пільги на безплатне
користування житлом з опаленням та
освітленням, передбачені абзацом
першим цього пункту, надаються
працівникам за умови, якщо розмір
наданих пільг у грошовому еквіваленті
разом із середньомісячним сукупним
доходом працівника за попередні шість
місяців не перевищує величини доходу,
який дає право на податкову соціальну
пільгу, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 ці
зміни визнано неконституційними.

У відповідності до п. 2 Порядку
забезпечення працівників бюджетних
установ (закладів) безплатним
користуванням житлом (квартирою) з
опаленням і освітленням відповідно до
пункту "ї" частини першої статті 77 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, частини четвертої статті 29
Основ законодавства України про
культуру, абзацу першого частини
четвертої статті 57 Закону України "Про
освіту" затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства освіти
і науки України, Міністерства охорони
здоров'я України, Міністерства
культури і туризму України від 13
вересня 2006 року №341/651/619/769,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 листопада 2006 р. за
№1193/13067, передбачено, що право на
безплатне користування житлом
(квартирою) з опаленням і освітленням
мають медичні та фармацевтичні
працівники (лікарі, провізори, фахівці
з базовою та неповною вищою медичною та
фармацевтичною освітою незалежно від
найменування посади), які проживають і
працюють в селах та селищах.

Згідно п.п. 4.2 цього Порядку
передбачено, що норми для забезпечення
твердим паливом для опалення житла
осіб, зазначених у пункті 2 цього
Порядку, затверджуються Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською і
Севастопольською міськими державними
адміністраціями в межах бюджетних
асигнувань, передбачених на ці цілі.
Місцеві органи влади мають право
встановлювати збільшені норми на
придбання твердого палива за рахунок
коштів відповідних місцевих бюджетів.

Постановою Ради Міністрів АР Крим «Про
затвердження норм забезпечення
твердим, рідким пічним побутовим
паливом та зрідженим газом пільгових
категорій громадян в 2007 році» від 20
березня 2007 року передбачено, що норма
забезпечення твердим паливом для
пільгових категорій громадян на одне
домоволодіння становила 1 тонну на рік,
вартістю 600 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 4
березня 2002 р. №256» від 8 вересня 2004 р.
№1187 до абзацу 2 частини 2 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету» від 4 березня 2002 р.
№256, внесено зміни.

Так, у відповідності до абзацу 2 частини
2 цієї Постанови головні розпорядники
коштів місцевих бюджетів здійснюють
розрахунки з постачальниками послуг на
підставі отриманих від них щомісячних
звітів щодо послуг, наданих
отримувачам, які мають право на
відповідні пільги.

Аналізуючи зміст вказаних правових
норм, колегія суддів дійшла висновку,
що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про те, що визначені в законодавстві
пільги не мають грошового еквіваленту,
крім компенсації за тверде паливо.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації відхилити, а постанову
Нижньогірського районного суду
Автономної Республіки Крим від 26.06.2009р.
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2010р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: