Справа № 812/8920/13-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
справа №812/8920/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді
Гайдара А.В.

суддів
Ханової Р.Ф.,

Яковенка М.М.,

за участю секретаря судового засідання
Крамської С.О.,

за участю представника відповідача
Шевченко О.Є. (за довіреністю)

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 р. у справі № 812/8920/13-а (головуючий І
інстанції Широка К.Ю.) за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанови ВП № 40239863 від
15.10.2013, -

В С Т
А Н О В И В :

До Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний банк»
до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанови ВП № 40239863 від
15.10.2013. (арк.справи 3-6).

Постановою суду першої інстанції від
21.11.2013 року у задоволенні
адміністративного позову позивача -
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
- відмовлено повністю. (арк.справи 79-82)

Не погодившись з таким рішенням,
позивач - Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний банк» - подав апеляційну
скаргу, в якій зазначив, що постанова
суду першої інстанції є
необґрунтованою, винесеною з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню та просив прийняти
нове рішення, яким скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.
(арк.справи 88-91)

У судовому засіданні представник
позивача підтримала доводи
апеляційної скарги, просила скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

За правилами частини першої
статті 195 КАС України перегляд судового
рішення суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційних
скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що 04.09.2013. відповідачем
відкрито виконавче провадження ВП №
39635312 з примусового виконання
виконавчого листа Ленінського
районного суду м. Луганська № 437/10280/13-ц
від 02.09.13., яким позивача зобов'язано
подати держателю або реєстратору заяву
про припинення обтяження
транспортного засобу, який належить
Ареф`єву В.В.(арк.справи 38).

12 вересня 2013 року відповідачем
прийнято постанову ВП № 39635312 про
відкладення виконавчих дій з виконання
вказаного виконавчого листа до 16.09.2013.
(арк.справи 46).

14 жовтня 2013 року відповідачем прийнято
постанову ВП № 39635312 про закінчення
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа Ленінського
районного суду м. Луганська № 437/10280/13-ц
від 02.09.13. (арк.справи 58).

23 вересня 2013 року відповідачем
прийнято постанову про накладення на
позивача штрафу за невиконання
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська про зобов'язання подати
держателю або реєстратору заяву про
припинення обтяження транспортного
засобу, який належить
ОСОБА_4.(арк.справи 51).

15 жовтня 2013 року відповідачем прийнято
постанову ВП № 40239863 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови Ленінського відділу
державної виконавчої служби № 39635312 від
12.09.2013 про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій
(арк.справи 11).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року №
606-XIV (надалі - Закон № 606).

Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Крім того, рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від 16.08.2013
року набрало законної сили 27 серпня 2013
року (арк.справи 74). 02 вересня 2013 року
був виданий виконавчий лист
(арк.справи 40). 03 вересня 2013 року
представником представником ОСОБА_4
була подана заява до Ленінської ВДВС
(арк.справи 39) на виконання виконавчого
листа. На підставі зазначеного 04
вересня 2013 року державним виконавцем
була винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39635312 та
направлена рекомендованим листом на
адресу позивача. Постанова була
отримана позивачем 06 вересня 2013 року
(арк.справи 12).

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції, що Відповідач діяв в межах
повноважень передбачених Законом
України № 606, відкрив виконавче
провадження на підставі заяви та
наданого виконавчого листа у якому
зазначено, що рішення набрало законної
сили 27 серпня 2013 року.

Відповідно до змісту ст. 25 Закону № 606
боржник самостійно повинен виконати
рішення у строк до семі днів з моменту
винесення постанови, при невиконанні
рішення в наданий строк рішення
виконується в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.

Відповідно до п. 5 ст.12 Закону України №
606, сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

12 вересня 2013 року позивач на адресу
відповідача направив заяву про
відкладення провадження виконавчих
дій (арк.справи 13), у заяві зазначив, що
отримав постанову про відкриття
провадження тільки 06.09.2013, також
зазначив, що 12.09.2013 була подана
апеляційна скарга на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська, провадження по справі було
відкрито 20.09.2013 (арк.спарви 76). Доказів
на підтвердження скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП №39635312 від 04.12.2013 позивачем не надано.

Крім того, позивач звернувся до
відповідача після спливу семиденного
строку для добровільного виконання
(який настав 10.09.2013). Крім того, суду не
були надані докази поважності пропуску
строку звернення до відповідача із
заявою. Таким чином, колегією суддів
встановлено, що позивач мав час до 10
вересня 2013 року для добровільного
виконання рішення суду або для надання
заяви про відкладення провадження
виконавчих дій.

12 вересня 2013 року державним виконавцем
був здійсненний вихід до
представництва позивача та проведення
перевірка виконання рішення. На момент
проведення перевірки рішення виконано
не було, що підтверджується актом
державного виконавця (арк.справи 41).
Тільки після проведення перевірки
державний виконавець виніс постанову
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій № 39635312
(арк.справи 44), яка на момент винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження оскаржена не була.

14 жовтня 2013 року на підставі п.11 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження та
постанова про стягнення виконавчого
збору винесено в окреме виконавче
провадження, 15 жовтня 2013 року було
відкрите виконавче провадження ВП
№40239863 (арк.справи 11).

Також колегія суддів звертає увагу, що
постанова відповідача про стягнення з
боржника виконавчого збору від 12
вересня 2013 року (арк.. справи 17), на
підставі якої прийнята оскаржувана
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 40239863 від 15 жовтня 2013
року, позивачем не оскаржена та є
чинною.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 15.10.2013 ВП №40239863
винесена з врахуванням Закону України
«Про виконавче провадження» та не
підлягаю скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дії старшого державного
виконавця щодо винесення 15.10.2012
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 40239863 з примусового
виконання постанови Ленінського ВДВС
Луганського міського управління
юстиції від 12.09.2013 № 39635312 про стягнення
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в їх задоволенні, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про
державну виконавчу службу" завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

У відповідності із статтею 17 Закону
№606, примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
права та обов'язки державних
виконавців при примусовому виконанні
рішень, встановлених цим Законом, а
встановлені гарантії прав громадян і
юридичних осіб у виконавчому
провадженні - державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону №606,
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Права державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження
регулюються частиною 3 статті 11 Закону
№606.

Відповідно до статті 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист.

Відповідно до статті 259 КАС України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого листа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Закону № 606
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії - постанови. Саме
вони мають вплив на його права та
інтереси. Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

Тобто, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду 1-ї інстанції. Таким
чином, колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196,
п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 р. у справі № 812/8920/13-а- залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 р. у справі № 812/8920/13-а - залишити без
змін.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 24 січня 2014
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий:
А.В. Гайдар

Судді:
Р.Ф.Ханова

М.М. Яковенко