Справа № 2а-8004/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Справа №
9104/27025/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Шинкар
Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 09
листопада 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Підмихайлівської сільської
ради Калуського району
Івано-Франківської області, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_1, про визнання незаконним
рішення,-

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати незаконним
рішення Підмихайлівськорї сільської
ради від 30 липня 2009 року ,, Про внесення
змін в рішення ХХ сесії від 28.04.2009 року
,,Про передачу земельних ділянок у
приватну власність".

Постановою від 09 листопада 2011 року
Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області позов
задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, третя особа - ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції безпідставно не
звернув уваги на ті обставини, що
позивач пропустила шестимісячний
строк звернення до суду. Суд також не
зазначив якій саме нормі законодавства
суперечить рішення сільської ради.

Крім того, оскарженим рішенням йому
передаються у власність земельні
ділянки для обслуговування житлового
будинку і для ведення особистого
селянського господарства. Тому
твердження позивачки про порушення її
права на земельну ділянку як
співвласника житлового будинку не має
жодного відношення до земельної
ділянки, наданої йому для ведення
особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представник в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просять її задовольнити в повному
обсязі.

Позивач та її представник заперечили
вимоги апеляційної скарги та просять
залишити скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що
рішенням від 21.05.2010 року Калуський
міськрайонний суд (рішення набрало
законної сили 26.08.2010 року) визнав за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
будинковолодіння за АДРЕСА_1. Вказане
будинковолодіння належить їй та ОСОБА_1
на праві спільної часткової власності
по 1/2 частці кожному. Раніше
будинковолодіння належало її та ОСОБА_1
батькові - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки сільської ради до часу
смерті ОСОБА_3 користувався земельною
ділянкою площею 0,61га.

Рішенням ХХ сесії Підмихайлівської
сільської ради від 28 квітня 2009 року
,,Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки у
власність гр.ОСОБА_1" виришено дати
дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, яка розміщена в
АДРЕСА_1 - розміром 0,6880га, в тому числі
БОЖБ - 0,25 га; ОСГ - 0,4380 га.

Рішенням Підмихайлівської сільської
ради від 30.07.2009 року ,,Про внесення змін
в рішення ХХ сесії від 28.04.2009року ,,Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність" вирішено внести зміни в
рішення ХХ сесії від 28.04.2009 року ,,Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність", виклавши в такій редакції:
загальна площа 0,6880га, в т.ч. БОЖБ - 0,2500
га; ОСГ 0,4380га.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
внесення сільською радою будь-яких
змін в неіснуюче рішення є незаконним.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 59 Закону України ,,Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень
(ч.1).

Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос (ч.2).

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ч.10).

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Суд першої інстанції встановив, що
згідно листа Підмихайлівської
сільської ради №223 від 28.09.2011 року
рішення ХХ сесії сільської ради від
28.04.2009року ,,Про передачу земельних
ділянок у приватну власність" -
відсутнє.

В листі з архівного відділу Калуської
РДА №01-18/411 значиться, що за 1998-2008роки
рішень про передачу у власність
земельних ділянок та про передачу
земельних ділянок від ОСОБА_3 до ОСОБА_1
в архіві немає.

Таким чином, фактично оскарженим
рішенням сільської ради внесено зміни
лише в назву рішення ХХ сесії від 28.04.2009
року, оскільки розміри земельної
ділянки залишились попередніми:
загальна площа 0,6880га, в т.ч. БОЖБ - 0,2500
га; ОСГ 0,4380га.

Статтею 118 Земельного кодексу України
(в редакції, чинній на час прийняття
сільською радою оскарженого рішення)
було передбачено порядок одержання
громадянами безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Згідно вказаного порядку громадянин
повинен був подати до сільської ради
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки, до якої додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятою
статті 151 цього Кодексу, а також
висновки конкурсної комісії (у разі
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства).
Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо незаконності
оскарженого рішення, оскільки при його
прийнятті сільською радою допущено
порушення наведених норм права, а саме:
не розглянувши питання про
затвердження проекту відведення
земельної ділянки, сільська рада
прийняла рішення про передачу
земельної ділянки у власність.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів визнає безпідставними, оскільки
суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що про оскаржене рішення позивач
дізналась лише в серпні 2011 року. Тому,
звернувшись до суду в жовтні 2011 року,
позивач не пропустила строк звернення
до суду.

Оскарженим рішенням вирішено питання
про передачу власність земельної
ділянки, в тому числі і земельної
ділянки площею 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку, Ѕ
частина якого належить позиваці. Тому
апеляційний суд вважає, що право
позивача порушене.

Крім того, апеляційний суд визнає
необхідним зазначити, що після
визнання за ОСОБА_2 права власності на
1/2 частину будинковолодіння виникла
необхідність в розподілі земельної
ділянки площею 0,25 га, на якій
знаходиться зазначене
будинковолодіння.

Такі обставини вимагають прийняття
сільською радою нових рішень щодо
розподілу та приватизації спірних
земельних ділянок з врахуванням нових
розмірів. Тому скасоване судом рішення
сільської ради на даний час не має для
третьої особи жодного значення.

На підставі викладеного апеляційний
суд не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 09
листопада 2011 року у справі № 2а-8004/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 23
січня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Т.І. Шинкар