Справа № 709/1127/12, 2а-305/21/13
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
Справа №
876/9072/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 29.05.2013 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Рахівському районі
Закарпатської області про недоплату
пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Рахівському районі Закарпатської
області про недоплату пенсії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що в
грудні місяці 2011 року Управління
Пенсійного фонду України в Рахівському
районі Закарпатської області
безпідставно зменшило розмір його
пенсії з 1322 гривні до 970 гривень. Вважає
дії посадових осіб відповідача по
зменшенню розміру його пенсії
неправомірними, оскільки його сім'я
слабо забезпечена та складається з
трьох інвалідів. Окрім того він
являється інвалідом, дитиною війни та
ветераном праці. На підставі
наведеного просив розглянути його
заяву та повернути йому чесно
зароблену пенсію. Витребувати склад
комісії та наказати.

02.04.2013 року ОСОБА_1 подав до суду
додатковий позов, в якому просить
визнати, що з вини Пенсійного фонду м.
Рахів, пропущений строк подачі до суду.
Позивач просить повернути йому
недоплачену пенсію у розмірі - 1160
гривень, матеріальну шкоду у розмірі -
2000 гривень та моральну шкоду у розмірі
-2500 гривень.

Збільшені позовні вимоги мотивує тим,
що в грудні 2011 року він отримав пенсію у
розмірі 970 гривень замість 1322 гривні.
Він подумав, що знову пенсію почали
ділити, однак і наступного місяця 11.01.2012
року, він знову отримав 970 гривень. На
його звернення в Пенсійний фонд м.
Рахова, про підстави зменшення розміру
пенсії, він отримав відповідь про те, що
з нього стягується надбавка
(індексація) оскільки він
працевлаштований. Пенсійний фонд
недоплачував йому зароблену пенсію,
впродовж п'яти місяців, чим завдав
шкоди його здоров'ю, оскільки він не мав
змоги купувати собі ліки та не мав
змоги належним чином харчуватися.
Окрім того він ходив судами, останню
пенсію витрачав на автобуси та
ксерокопії.

Постановою Рахівського районного суду
Закарпатської області від 29.05.2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ні позивачем, ні його
представником не надано жодних
належних та допустимих доказів
неправомірності дій посадових осіб
відповідача. Натомість представником
відповідача в судовому засіданні
доведено правомірність їхніх дій.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в
Рахівському районі Закарпатської
області та отримує пенсію за віком,
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Також позивач являється
інвалідом ІІ-ї групи, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим
30.07.2004 року УПФУ в Рахівському районі.

Згідно постанови КМУ від 11.03.2009 року
№198, постанови КМУ від 05.05.2010 року №331
одночасно до основного розміру пенсії,
позивачу доплачувалося підвищення до
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру.
Окрім того згідно Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
та Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003
року №1078 пенсія позивача
індексувалася, як непрацюючому.

З червня по липень 2010 року та з травня
по серпень 2011 року позивач працював за
договором найму в ТОВ Агрофірмі "Сади
України" та в Кримській фірмі ТОВ АФ
"Сади України". Дані обставини
підтверджуються договором на
виконання сільськогосподарських робіт
№ 411з від 10.07.2010 року та відповідями на
запити ТОВ Агрофірми "Сади України" за
№155 та №156 від 12.06.2012 року. При цьому
заробітна плата ОСОБА_1 не
індексувалася.

Згідно п.3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" застрахована особа
зобов'язана повідомляти територіальні
органи Пенсійного фонду про зміну
даних, що вносяться до її персональної
облікової картки в системі
персоніфікованого обліку та
Державному реєстрі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, виїзд за межі
держави та про обставини, що
спричиняють зміну статусу
застрахованої особи, протягом десяти
днів з моменту їх виникнення.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 не повідомив управління
ПФУ в Рахівському районі про те, що він
перебував у трудових відносинах з ТОВ
Агрофірма "Сади України" та в Кримській
фірмі ТОВ АФ "Сади України".

Аналізуючи вище наведені норми закону
та беручи до уваги ті докази, які
містяться у матеріалах справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
комісією з розгляду питань, пов'язаних
з призначенням та виплатою пенсій
управлінням ПФУ в Рахівському районі,
вірно вирішено утримувати з пенсії
позивача переплату в розмірі 779.42 грн.,
а саме за доплату до пенсії передбачену
постановами КМУ від 11.03.2009 року №198 та
від 05.05.2010 року №331.

При цьому, слід зазначити, що
управління ПФУ в Рахівському районі
безпідставно утримувало з пенсії
позивача надбавку до пенсії
"індексацію" передбачену ЗУ "Про
індексацію грошових доходів населення"
та Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003
року №1078 в розмірі 414.02 грн., оскільки
заробітна плата ОСОБА_1 за період його
роботи в ТОВ Агрофірма "Сади України" та
в Кримській фірмі ТОВ АФ "Сади України",
не індексувалася.

Однак, з огляду на те, що у червні місяці
2012 року відповідачем доплачено
позивачу зайво утриману суму боргу у
розмірі 414.02 грн., що не заперечується
сторонами, суд вірно дійшов висновку,
що підстави для повернення позивачу
недоплаченої пенсії у розмірі - 1160 грн.
відсутні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вірно дійшов
висновку, що наведені в позовній заяві
обставини не підтверджуються
достатніми доказами та свідчать про не
обґрунтованість позовних вимог.
Відповідачем повністю доведено
правомірність прийняття спірного
рішення та надано докази, які
спростовують доводи позивача.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 29.05.2013 р. по справі № 709/1127/2012 (
2а-305/21/13 ) - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 20.01.2014
року.