Справа № 2а/2570/3836/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/800/46697/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника позивача - Кеміня В.В.,

представника відповідача - Полегешко
Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Завод
металоконструкцій та металооснастки»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року

у справі № 2а/2570/3836/2012

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Завод металоконструкцій
та металооснастки»

до Державної податкової інспекції у
місті Чернігові

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Чернігові (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 03 вересня 2012
року № (форма «Р»), № (форма
«П»), № (форма «Р»).

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2012
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Чернігові ДПС від 03 вересня 2012 року №
, від 03 вересня 2012 року № та
від 03 вересня 2012 року № . Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь ПАТ «Завод металоконструкцій
та металооснастки» судовий збір в
розмірі 2146,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2012 року скасовано та ухвалено
нову постанову. У задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

В касаційній скарзі ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року та залишити в силі постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2012
року.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ у
м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області, посилаючись на
те, що постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2013 року є законною та
обґрунтованою, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Чернігові ДПС провела
документальну планову виїзну
перевірку ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
з питань дотримання вимог податкового
та іншого законодавства за період з 01
липня 2010 року по 31 березня 2012 року, за
результатами якої був складений акт
від 16 серпня 2012 року № 1521/22/01267930.

За висновками акта перевірки (з
урахуванням внесених змін), позивачем
були порушені, зокрема, вимоги: пункту
135.2 статті 135, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування за 1
квартал 2012 року - 414625,00 грн.; підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток за 2-4
квартали 2011 року на загальну суму 252261,00
грн.; пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2,
198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200,
пункту 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість що
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет, на загальну суму 302282,00 грн., у
тому числі: за липень 2011 року - 203815,00
грн., за жовтень 2011 року - 98467,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки (з
урахуванням внесених змін) було
вказано, що ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
неправомірно включило до складу
валових витрат відповідного
податкового періоду вартість
придбаних згідно договору поставки №
160502 від 16 лютого 2011 року у ТОВ «Транс
агентство сервіс» товарів у розмірі
1511411,00 грн., а податок на додану вартість
у розмірі 302282,00 грн., сплачений у складі
такої вартості - до податкового кредиту
відповідного податкового періоду,
оскільки згідно актів Алчевської ОДПІ
від 10 лютого 2012 року № 310/236-36713483 «Про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Транс
агентство сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за період з
01 січня 2011 року по 31 серпня 2011 року» та
від 14 лютого 2012 року № 345/236-36713483 «Про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Транс
агентство сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за період з
01 вересня 2011 року по 31 жовтня 2011 року»
господарські операції між ТОВ «Транс
агентство сервіс» та контрагентами не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
необхідних трудових ресурсів,
транспортних засобів та іншого майна,
які економічно необхідні для
здійснення такої діяльності, що
свідчить про відсутність необхідних
умов для результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів
і транспортних засобів. Вказані
обставини слугували підставою для
висновку органу державної податкової
служби про те, що
фінансово-господарські операції між
позивачем з ТОВ «Транс агентство
сервіс» мають безтоварний характер та
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
а виписані зазначеним контрагентом,
первинні бухгалтерські документи не
можуть бути прийняті до уваги як
первинні бухгалтерські документи в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

03 вересня 2012 року ДПІ у м. Чернігові на
підставі вказаного акта перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення № (форма
«Р»), яким згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54, пунктом 6 підрозділу
10 розділу ХХ Податкового кодексу
України збільшила ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на прибуток на
загальну суму 252261,00 грн. - за основним
платежем.

03 вересня 2012 року ДПІ у м. Чернігові на
підставі вказаного акта перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення № (форма
«П»), яким згідно з пунктом 54.3 статті 54,
пунктом 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України зменшила ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за 1
квартал 2012 року на 414625,00 грн.

03 вересня 2012 року ДПІ у м. Чернігові на
підставі вказаного акта перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення № (форма
«Р»), яким згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123
Податкового кодексу України ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість на
378853,00 грн., у тому числі: 302282,00 грн. - за
основним платежем, 75571,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
позивач правомірно включив до складу
валових витрат вартість придбаних у
ТОВ «Транс агентство сервіс» товарів, а
податок на додану вартість, сплачений у
складі такої вартості - до податкового
кредиту відповідного податкового
періоду, на підставі належним чином
оформлених первинних бухгалтерських
документів, виданих належним чином
зареєстрованою юридичною особою та
платником податку на додану вартість, з
урахуванням того, що придбані
позивачем товари були використані ним
у власній господарській діяльності та
реалізовані іншим суб'єктам
господарювання, а також зважаючи на те,
що постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у адміністративній справі №
2а/1270/1874/2012, яка була залишена без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду 30 травня 2012
року, було визнано протиправними дії
працівників Алчевської ОДПІ по
складанню акта № 345/236- 36713483 від 14 лютого
2012 року перевірки ТОВ «Транс агентство
сервіс» та зобов'язано Алчевську ОДПІ
утриматись від використання даного
акту та вилучити з АС «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА» інформацію
щодо даного акта, а Прокуратурою міста
Алчевська 08 червня 2012 року було
порушено кримінальну справу стосовно
працівників Алчевської ОДПІ за
частиною3 статті 364 Кримінального
кодексу України, а саме за фактом
порушення законодавства при перевірці
ТОВ «Транс агентство сервіс». Також,
суд виходив з того, що відповідачем не
надано жодних доказів на підтвердження
того, що укладення договору, на
підставі якого виникли
взаємовідносини між позивачем та
вказаним контрагентом, не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав та обов'язків, наявність
будь-якої протиправної мети не
підтверджена обвинувальним вироком
суду, з урахуванням того, що згідно
довідки ДПІ у м. Чернігові ДПС від 12
листопада 2012 року за вих. № 11807/10/07-013/92 в
порушенні кримінальної справи за
статтею 212 Кримінального кодексу
України відносно посадових осіб ПАТ
«Завод металоконструкцій та
металооснастки» було відмовлено на
підставі пункту 2 статті 6
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, виходив з того, що оскільки
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19 червня 2013 року постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у адміністративній справі №
2а/1270/1874/2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду 30
травня 2012 року було змінено в частині
визнання протиправними дій Алчевської
ОДПІ Луганської області ДПС щодо
проведення перевірок ТОВ «Транс
агентство сервіс» на підставі наказів
від 12 січня 2012 року № 41 та від 18 січня 2012
року № 63, а також в частині зобов'язання
Алчевської ОДПІ Луганської області ДПС
утриматись від використання актів
перевірок від 10 лютого 2012 року №
310/236-36713483 та від 14 лютого 2012 року №
345/236-36713483 із закриттям провадження у
справі у зазначених частинах, то
викладене свідчить про не
підтвердження формування ТОВ «Транс
агентство сервіс» податкових
зобов'язань (задекларованих в
деклараціях та уточнюючих розрахунках)
за рахунок сум податку на додану
вартість по податкових накладних,
виписаних на продажу товарів на адресу
контрагентів-покупців, у тому числі й
ПАТ «Завод металоконструкцій та
металооснастки».

Однак, з такими висновками суду
апеляційної інстанції колегія суддів
погодитись не може, огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту
44.1 статті 44, абзацу 1 пункту 44.2 статті 44
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об'єкта оподаткування
платник податку на прибуток
використовує дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням положень цього Кодексу.

За приписами пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
витрати операційної діяльності
включають, зокрема: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 138.2 статті
138 Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Положеннями абзацу 1 підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що не
включається до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпунктів 14.1.191, 14.1.202
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
постачання товарів - це будь-яка
передача права на розпоряджання
товарами як власник, у тому числі
продаж, обмін чи дарування такого
товару, а також постачання товарів за
рішенням суду; продаж (реалізація)
товарів - це будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими господарськими,
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатного надання
товарів. Не вважаються продажем
товарів операції з надання товарів у
межах договорів комісії (консигнації),
поруки, схову (відповідального
зберігання), доручення, довірчого
управління, оперативного лізингу
(оренди), інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачі прав власності на такі товари.

За визначенням, наведеним у підпункті
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Абзацами 1, 2 пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку). До складу договірної
(контрактної) вартості включаються
будь-які суми коштів, вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через
будь-яку третю особу у зв'язку з
компенсацією вартості товарів/послуг.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно положень абзацу 1 пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті
198 Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно положень пунктів 200.2, 200.3 статті
200 Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

У справі, що розглядається, суд першої
інстанції встановив, що фактичне
виконання сторонами умов договору
поставки № 160502 від 16 лютого 2011 року,
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, зокрема:
податковими накладними, видатковими
накладними, рахунками-фактурами,
актами на приймання металу,
прибутковими ордерами, банківськими
виписками, транспортування товару
підтверджується подорожніми листами
вантажного автомобіля та книгою
реєстрації посвідчень про відрядження
(зокрема, водіїв), отримання товару
підтверджується журналом реєстрації
довіреностей за період з 2007 по 2012 роки
включно (т.1 арк. справи 122-239). Обставини
щодо подальшої реалізації позивачем
придбаного у ТОВ «Транс агентство
сервіс» товару іншим суб'єктам
господарювання, зокрема, ТОВ
«КанСтройГрупп», підтверджуються
лімітно-забірними картками до
замовлення (т.1 арк. справи 241-263).

Матеріали справи містять також витяг з
сайту ДПС України (т.1 арк. справи 116), в
якому вказано, що станом на 11 грудня 2012
року ТОВ «Транс агентство сервіс»
перебуває на обліку в органі державної
податкової служби та не має
податкового боргу.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
безпідставність висновків податкового
органу щодо безтоварності операцій між
позивачем та ТОВ «Транс агентство
сервіс».

Крім іншого, судом першої інстанції
було встановлено, що постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у адміністративній справі
№2а/1270/1874/2012, яка була залишена без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду 30 травня 2012
року, було визнано протиправними дії
працівників Алчевської ОДПІ щодо
проведення позапланових невиїзних
документальних перевірок ТОВ «Транс
агентство сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за період з
01 січня 2011 року по 31 серпня 2011 року, за
результатами якої складено акт №
3483 від 10 лютого 2012 року та за
період з 01 вересня 2011 року по 30 жовтня
2011 року, за результатами якої складено
акт № 345/236-36713483 від 14 лютого 2012 року;
зобов'язано Алчевську ОДПІ утриматись
від використання актів № 3483 від 10
лютого 2012 року та № 345/236-36713483 від 14
лютого 2012 року позапланових невиїзних
документальних перевірок ТОВ «Транс
агентство сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість; зобов'язано
Алчевську ОДПІ вилучити з АС
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА»
інформацію про результати перевірок
ТОВ «Транс агентство сервіс»,
оформлених актами № 310/236-23713483 від 10
лютого 2012 року та № 345/236-36713483 від 14
лютого 2012 року і поновити в ній дані, що
містяться у наданих ТОВ «Транс
агентство сервіс» податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01 січня 2011 року по
31 жовтня 2011 року (т.1 арк. справи 110-115).

На виконання вказаних рішень судів у
справі №2а/1270/1874/2012, ДВС Головного
управління юстиції у Луганській
області 02 липня 2012 року була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження щодо зобов'язання
Алчевської ОДПІ утриматися від
використання актів № 310/236-23713483 від 10
лютого 2012 року та № 345/236-36713483 від 14
лютого 2012 року позапланових невиїзних
перевірок ТОВ «Транс агентство сервіс»
(т.1 арк. справи 107-108).

03 серпня 2012 року Алчевська ОДПІ листом
повідомила ДВС Головного управління
юстиції у Луганській області, що
виконала вимоги з примусового
виконання виконавчого листа
№2а/1270/1874/2012 від 26 червня 2012 року(т.1 арк.
справи 106).

Колегія суддів вказує, що суд
апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, неправомірно виходив з того, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19 червня 2013 року постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у адміністративній справі №
2а/1270/1874/2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду 30
травня 2012 року було змінено в частині
визнання протиправними дій Алчевської
ОДПІ Луганської області ДПС щодо
проведення перевірок ТОВ «Транс
агентство сервіс» на підставі наказів
від 12 січня 2012 року № 41 та від 18 січня 2012
року № 63, а також в частині зобов'язання
Алчевської ОДПІ Луганської області ДПС
утриматись від використання актів
перевірок від 10 лютого 2012 року №
310/236-36713483 та від 14 лютого 2012 року №
345/236-36713483 із закриттям провадження у
справі у зазначених частинах, оскільки
в частині задоволених позовних вимог
про зобов'язання Алчевської ОДПІ
вилучити з АС «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА» інформацію
про результати перевірок ТОВ «Транс
агентство сервіс», оформлених актами №
310/236-23713483 від 10 лютого 2012 року та №
345/236-36713483 від 14 лютого 2012 року і
поновити в ній дані, що містяться у
наданих ТОВ «Транс агентство сервіс»
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період з 01 січня 2011
року по 31 жовтня 2011 року постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у адміністративній справі №
2а/1270/1874/2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду 30
травня 2012 року було залишено без змін.

Зокрема, в мотивувальній частині
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 червня 2013 року вказано, що
оскільки у матеріалах справи №
2а/1270/1874/2012 відсутні докази визначення
ТОВ «Транс агентство сервіс»
податкових зобов'язань за наслідками
проведення спірних податкових
перевірок та узгодження таких
зобов'язань в установленому порядку, то
висновок судів про незаконність
відображення у системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України даних, зафіксованих в
актах перевірок, є правильним.

Судом першої інстанції також
правомірно були відхилені доводи
податкового органу про нікчемність
укладених позивачем з ТОВ «Транс
агентство сервіс» договору поставки
від 16 лютого 2011 року № 160502 у розумінні
статті 228 Цивільного кодексу України,
оскільки доказів на підтвердження
зазначених обставин матеріали справи
не містять, з урахуванням того, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін, тоді як доказом вини може бути
вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Вироків судів, постановлених у
кримінальних справах, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо позивачем або ж
ТОВ «Транс агентство сервіс» органом
державної податкової служби в процесі
розгляду справи не надано, з
урахуванням того, що згідно довідки ДПІ
у м. Чернігові ДПС від 12 листопада 2012
року за вих. № 11807/10/07-013/92 в порушенні
кримінальної справи за статтею 212
Кримінального кодексу України
відносно посадових осіб ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
було відмовлено на підставі пункту 2
статті 6 Кримінально-процесуального
кодексу України (т.1 арк. справи 103), а
згідно листа прокуратури м. Алчевська
від 08 червня 2012 року, скерованого на
адресу ТОВ «Транс агентство сервіс»,
директора ТОВ «Транс агентство сервіс»
було повідомлено, що за результатами
дослідчої перевірик 08 червня 2012 року
прийнято рішення про порушенян
кримінальнох спрваи за фактом
зловживання службовим становищем
службовими особами Алчевської ОДПІ за
частиною 3 статті 364 Кримінального
кодексу України (т.1 арк. справ 109).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивач правомірно
відніс до складу валових витрат
відповідних податкових періодів
вартість придбаних у ТОВ «Транс
агентство сервіс» товарів, а суми
податку на додану вартість, сплачені у
складі такої вартості - до податкового
кредиту відповідного податкового
періоду, з огляду на що збільшення ПАТ
«Завод металоконструкцій та
металооснастки» грошових зобов'язань
(з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на прибуток та
податку на додану вартість, а також
зменшення ПАТ «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
розміру від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за 1
квартал 2012 року оспорюваними
податковими повідомленнями-рішеннями
є неправомірним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Завод
металоконструкцій та металооснастки»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року скасувати, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2012
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна