Справа № 2601/8132/12
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2601/8132/12 Головуючий у
1-й інстанції: Антонова Н.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Голосіївського районного
суду м.Києва від 19 квітня 2012 р. у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
перерахунок та виплату допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року позивач звернулася до
суду з позовом про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
нарахувати щомісячну державну
соціальну допомогу як дитині війни з 09
липня 2007 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18 листопада 2004 р. № 2195-ІV має
статус дитини війни. Частиною першою
статті 6 цього Закону дітям війни
встановлено підвищення пенсії на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Однак відповідач не виконує вимог
указаного Закону та не виплачує пенсію
у підвищеному розмірі.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м.Києва від 29 березня 2012 року позовні
вимоги за період з 09 липня 2007 року по 26
вересня 2011 року залишено без розгляду
на підставі ст. 100 КАС України.

Постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 19 квітня 2012 р.
адміністративний позов залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Оскільки апеляційна скарга подана на
рішення суду першої інстанції,
прийняте в порядку скороченого
провадження, то колегія суддів
приходить до висновку про розгляд
справу у порядку письмово провадження
у відповідності до п. 3) ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
позивач має правовий статус дитини
війни.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
встановлено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», зокрема
п.п. 2 п. 41 Розділу ІІ, були внесені зміни
у вказану статтю Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
відповідно до яких, дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) визнані
неконституційними положення п.п. 2 п. 41
Розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо змін,
внесених до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

В силу положень ч.2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в їх
первинній редакції.

Тобто з часу прийняття цього рішення у
позивача відновилось право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог, оскільки, 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України № 3491-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання наведеної норми Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» від 6 липня
2011 р. № 745, яка набрала чинності 23.07.2011 р.

Частиною I Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI,
установлено, що норми і положення
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання вищезазначеного,
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» від 28
грудня 2011 року № 1381, яка набрала
чинності 01.01.2012 року.

Таким чином, починаючи із зазначеної
дати застосуванню підлягають
положення названої постанови Кабінету
Міністрів України, а відтак з 23.07.2011 р.
позивач втрачає право на перерахунок
доплати до пенсії у розмірах,
встановлених ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог позивача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду м.Києва
від 19 квітня 2012 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
перерахунок та виплату допомоги -
залишити без задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м.Києва
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.А.Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О.
Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.